ПРОЕКТ
Вноситься 
Кабінетом Міністрів України
ЮА. ЯЦЕНЮК
“     ” 			2014 р.
Закон УкраЇни
Про внесення змін до Податкового кодексу України
та деяких законів України (щодо податкової реформи)
_________________________________________________

І. Внести до Податкового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 13—17, ст. 112) такі зміни:
1)	у пункті 3.1 статті 3 слова «та зборів» виключити;
2)	пункт 8.3 статті 8 викласти у такій редакції:
«8.3. До місцевих належать податки, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.»
3)	пункт 9.1 статті 9 викласти у такій редакції:
«9.1. До загальнодержавних податків належать:
9.1.1. податок на прибуток підприємств;
9.1.2. податок на доходи фізичних осіб;
9.1.3. податок на додану вартість;
9.1.4. акцизний податок;
9.1.5. екологічний податок;
9.1.6. рентна плата;
9.1.7. мито»;
4)	статтю 10 викласти в такій редакції:
«Стаття 10. Місцеві податки
10.1. До місцевих податків належать: 
10.1.1. податок на нерухоме майно; 
10.1.2. єдиний податок
10.2. Місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на нерухоме майно (в частині плати за землю). 
10.3. Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на нерухоме майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки). 
10.4. Установлення місцевих податків, не передбачених цим Кодексом, забороняється. 
10.5. Зарахування місцевих податків до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України»;
5)	у статті 12:
у підпунктах 12.1.2 та 12.1.4 пункту 12.1  слова «та зборів» виключити;
підпункти 12.2.1 і 12.2.2 пункту 12.2 викласти у такій редакції:
«12.2.1. установлення на території Автономної Республіки Крим  рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (крім рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення), рентної плати за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин, у межах їх граничних ставок, визначених цим Кодексом; 
12.2.2. зміна розміру ставок рентної плати, передбаченої підпунктом 12.2.1 цього пункту, у межах її граничних ставок, визначених цим Кодексом, у порядку, встановленому цим Кодексом;»;
у тексті пунктів 12.3, 12.4, 12.5 слова «та зборів», «чи зборів» та «і зборів» в усіх відмінках виключити; 
у пункті 12.4:
у підпункті 12.4.1 слова «законодавчими актами» замінити словом «Кодексом»;
підпункт 12.4.2 виключити;
доповнити підпунктом 12.4.4 такого змісту:
 «12.4.4. встановлення ставок акцизного податку з реалізованих через роздрібну торговельну мережу пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу в межах, визначених законодавчими актами;»;
6)	у пункті 14.1 статті 14:
підпункт 14.1.2 виключити;
у підпункті 14.1.4 слова «а також особливий податок на операції з відчуження цінних паперів та операцій з деривативами» виключити;
підпункт 14.1.9 викласти в такій редакції:
«14.1.9. залишкова вартість основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів для цілей розділу ІІІ - сума залишкової вартості таких засобів та активів, яка визначається як різниця між первісною вартістю і сумою розрахованої амортизації відповідно до положень розділу ІІІ цього Кодексу»;
підпункти 14.1.19, 14.1.20 і 14.1.27 виключити; 
у підпункті 14.1.37 цифри «ХІ» замінити цифрами «ІХ»;
підпункт 14.1.84 викласти у такій редакції:
«14.1.84. інші терміни для цілей розділу III використовуються у значеннях, визначених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності.»;
підпункт 14.1.49 викласти у такій редакції:
«14.1.49. дивіденди - платіж, що здійснюється юридичною особою - емітентом корпоративних прав чи інвестиційних сертифікатів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв'язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку. До дивідендів також прирівнюється сума прибутку, отриманого власником акцій корпоративних інвестиційних фондів, інвестиційних сертифікатів та фондів операцій з нерухомістю при їх зворотному викупі;»;  
доповнити підпунктами 14.1.521 та 14.1.522 такого змісту:
«14.1.521. договір добровільного медичного страхування - договір страхування, який передбачає страхову виплату, що здійснюється закладам охорони здоров’я у разі настання страхового випадку, пов’язаного із хворобою застрахованої особи або нещасним випадком. Такий договір має також передбачати мінімальний строк його дії один рік та повернення страхових платежів виключно страхувальнику при достроковому розірванні договору;
14.1.522. договір страхування додаткової пенсії - це договір страхування, який передбачає обов’язок страховика щодо здійснення страхової виплати (виплат) та/або виплат у вигляді ануїтету в разі досягнення застрахованою особою пенсійного віку, визначеного за заявою застрахованої особи у договорі страхування відповідно до законодавства з урахуванням того, що такий пенсійний вік не може бути меншим більш, ніж на 10 років від пенсійного віку, який надає право на пенсію за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням. Дострокове припинення договору до досягнення застрахованою особою зазначеного в договорі пенсійного віку неможливе, крім випадків: наявності медично підтвердженого критичного стану здоров'я (онкозахворювання, інсульт тощо) або встановлення  застрахованій особі інвалідності І або ІІ групи; виїзду страхувальника та/або застрахованої особи на постійне проживання за межі України; смерті застрахованої особи. Вигодонабувачем за таким договором може бути лише застрахована особа або спадкоємці відповідно до законодавства. Особливості зміни страховика за договором страхування додаткової пенсії встановлюються відповідно до закону;»;
підпункт 14.1.56 виключити;
підпункт 14.1.57 після цифр і слів «1 квітня 2009 року» доповнити словами «, за спеціальне використання лісових ресурсів, під час першої реєстрації в Україні транспортних засобів.»;
у підпункті 14.1.59 цифри «ХVІ» замінити цифрами «ІХ»;
підпункти 14.1.62 — 14.1.68 виключити;
у підпункті 14.1.72 цифру «ХІІІ» замінити на цифру «ХІІ»;
у підпункті 14.1.77 цифру «2» замінити цифрою «1»;
у підпункті 14.1.83:
в абзаці другому слова «(далі – інвестор (оператор)» вилучити;
в абзаці третьому слова «інвестор чи» вилучити;
абзац четвертий викласти у такій редакції:
«У статтях цього Кодексу, якими регулюється оподаткування при виконанні угоди про розподіл продукції, під терміном «інвестор (оператор)» розуміється «інвестор» при виконанні угоди про розподіл продукції за участю одного інвестора та «інвестор та/або оператор» – при  виконанні багатосторонньої угоди про розподіл продукції за участю кількох інвесторів залежно від умов такої багатосторонньої угоди.»;
підпункт 14.1.84 викласти у такій редакції:
«14.1.84. інші терміни для цілей розділу III використовуються у значеннях, визначених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку і міжнародними стандартами фінансової звітності, введеними в дію відповідно до законодавства;»;
підпункти 14.1.92, 14.1.104 і 14.1.111 виключити;
підпункт 14.1.106 викласти в такій редакції:
14.1.106. максимальні роздрібні ціни - ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів), крім акцизного податку з реалізованих через роздрібну торговельну мережу пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу. Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж у роздрібній торговельній мережі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватись за цінами вищими за максимальні роздрібні ціни з додаванням  акцизного податку з реалізованих через роздрібну торговельну мережу пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу;
підпункт 14.1.116 викласти у такій редакції:
«14.1.116. недержавне пенсійне забезпечення  пенсійне забезпечення, яке здійснюється недержавними пенсійними фондами, страховими організаціями та банками відповідно до Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення» та/або страховими організаціями за договорами страхування довічної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» та/або страховиками за договорами страхування додаткової пенсії відповідно до підпункту 14.1.522 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу;»;
підпункт 14.1.117 виключити;
у підпункті 14.1.125 слова та цифри «розділу ХІІІ, глави 2 розділу XIV» замінити на слова та цифри «розділу XII, глави 1 розділу XIV»;
у підпункті "а" підпункту 14.1.126 цифру «XI» замінити на цифру «ІХ»;
підпункті 14.1.129 викласти в такій редакції:
«14.1.129. об'єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки;
14.1.129.1. Будівлі, віднесені до житлового фонду поділяються на такі типи:
а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості.  Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень;
б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну;
в) квартира – ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання;
г) котедж – одно-, півтораповерховий будинок невеликої житлової площі для постійного чи тимчасового проживання з присадибною ділянкою;
ґ) кімнати у багатосімейних (комунальних) квартирах - ізольовані помешкання в квартирі, в якій мешкають двоє чи більше квартиронаймачів;
14.1.129.2. садовий будинок – будинок для літнього (сезонного) використання, який в питаннях нормування площі забудови, зовнішніх конструкцій та інженерного обладнання не відповідає нормативам, установленим для житлових будинків;
14.1.129.3. дачний будинок – житловий будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку;»;
доповнити пункт підпунктом 14.1.1291 такого змісту:
«14.1.1291. об'єкти нежитлової нерухомості – будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:
а) будівлі готельні – готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні – будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні – торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі – гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) інші будівлі (будівлі лазень та пралень).»;
підпункт 14.1.132 виключити;
підпункт 14.1.135 викласти у такій редакції:
«14.1.135. оподаткування для цілей розділу IX цього Кодексу - оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин, оподаткування рентною платою за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин, оподаткування рентною платою за користування радіочастотним ресурсом України, оподаткування рентною платою за спеціальне використання води;»;
у підпункті 14.1.136 цифру «ХІІІ» замінити на цифру «ХІІ»;
у підпункті «ґ» підпункту 14.1.139 слова «інвестор та/або інвестор (оператор)» замінити словами «інвестор (оператор)»;
підпункт 14.1.146 виключити;
підпункт 14.1.147 викласти в такій редакції:
«14.1.147. плата за землю – обов’язковий платіж у складі податку на нерухоме майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності;»;
підпункт 14.1.149 викласти у такій редакції:
«14.1.149. платник рентної плати для цілей розділу IX цього Кодексу - платник рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, платник рентної плати за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин, платник рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України, платник рентної плати за спеціальне використання води;»;
підпункти 14.1.151, 14.1.168, 14.1.169, 14.1.188, 14.1.189 і 14.1.192  виключити;
підпункт 14.1.193 викласти у такій редакції:
«14.1.193. постійне представництво - постійне місце діяльності, через яке повністю або частково проводиться господарська діяльність нерезидента в Україні, зокрема: місце управління; філія; офіс; фабрика; майстерня; установка або споруда для розвідки природних ресурсів; шахта, нафтова/газова свердловина, кар'єр чи будь-яке інше місце видобутку природних ресурсів; склад або приміщення, що використовується для доставки товарів, сервер.
З метою оподаткування термін "постійне представництво" включає будівельний майданчик, будівельний, складальний або монтажний об'єкт чи пов'язану з ними наглядову діяльність, якщо тривалість робіт, пов'язана з таким майданчиком, об'єктом чи діяльністю, перевищує шість місяців; надання послуг нерезидентом (крім послуг з надання персоналу), у тому числі консультаційних, через співробітників або інший персонал, найнятий ним для таких цілей, але якщо така діяльність провадиться (в рамках одного проекту або проекту, що пов'язаний з ним) в Україні протягом періоду або періодів, загальна тривалість яких становить більш як шість місяців, у будь-якому дванадцятимісячному періоді; резидентів, які мають повноваження: діяти від імені виключно такого нерезидента (проведення переговорів щодо суттєвих умов та/або укладення договорів (контрактів) від імені цього нерезидента), що призводить до виникнення у цього нерезидента цивільних прав та обов'язків; та/або утримувати (зберігати) запаси товарів, що належать нерезиденту, із складу яких здійснюється поставка товару від імені нерезидента, крім резидентів, що мають статус складу тимчасового зберігання або митного ліцензійного складу.
Постійним представництвом не є використання будівель або споруд виключно з метою зберігання, демонстрації або доставки товарів чи виробів, що належать нерезиденту; зберігання запасів товарів або виробів, що належать нерезиденту, виключно з метою зберігання або демонстрації; зберігання запасів товарів або виробів, що належать нерезиденту, виключно з метою переробки іншим підприємством; утримання постійного місця діяльності виключно з метою закупівлі товарів чи виробів або для збирання інформації для нерезидента; направлення у розпорядження особи фізичних осіб у межах виконання угод про послуги з надання персоналу; утримання постійного місця діяльності виключно з метою провадження для нерезидента будь-якої іншої діяльності, яка має підготовчий або допоміжний характер»;
підпункти 14.1.201, 14.1.208 і 14.1.211 виключити;
пункт 14.1.212 доповнити розділовими знаками та словами такого змісту:
«; реалізація через роздрібну торговельну мережу пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу;»;
підпункт 14.1.215 виключити;
підпункт 14.1.217 викласти у такій редакції:
«14.1.217. рентна плата — загальнодержавний податок, який справляється за користування надрами для видобування корисних копалин; за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин; за користування радіочастотним ресурсом України; за спеціальне використання води;»;
підпункт 14.1.225 викласти у такій редакції:
"14.1.225. роялті - будь-який платіж, отриманий як винагорода за використання або за надання права на використання об‘єкта права інтелектуальної власності, а саме на будь-які літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи комп'ютерні програми, інші записи на носіях інформації, відео- або аудіокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо- чи телевізійного мовлення, передачі (програми) організацій мовлення, будь-які права, які охороняються патентом, будь-які зареєстровані торговельні марки (знаки на товари і послуги), права інтелектуальної власності на дизайн, секретне креслення, модель, формулу, процес, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).
Не вважаються роялті платежі, отримані:
як винагорода за використання комп’ютерної програми, якщо умови використання обмежені функціональним призначенням такої програми та її відтворення обмежене кількістю копій, необхідних для такого використання (використання «кінцевим споживачем»); 
за придбання примірників (копій, екземплярів) об’єктів інтелектуальної власності, які втілені в електронній формі, для використання за своїм функціональним призначенням для кінцевого споживання;
 за придбання речей (в тому числі носіїв інформації), в яких втілені, або на яких містяться об‘єкти права інтелектуальної власності, визначені в абзаці першому цього підпункту, у користування, володіння та/або розпорядження особи;
за передачу прав на об’єкти права інтелектуальної власності, якщо умови передачі прав на об'єкт права інтелектуальної власності надають право особі, яка отримує такі права продати або здійснити відчуження в інший спосіб права інтелектуальної власності або оприлюднити (розголосити) секретні креслення, моделі, формули, процеси, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау), за винятком випадків, коли таке оприлюднення (розголошення) є обов'язковим згідно із законодавством України.»;
підпункти 14.1.228 і 14.1.229 виключити;
у підпунктах 14.1.234 і 14.1.235 слово і цифру «глави 2» замінити словом і цифрою «глави 1»;
підпункт 14.1.235 доповнити абзацом такого змісту:
«Правовстановлюючі документи на земельні ділянки, що перебувають у власності або постійному користуванні юридичних та фізичних осіб,  договори оренди земельних ділянок державної і комунальної власності та земельних ділянок, що перебувають у власності або постійному користуванні юридичних та фізичних осіб,  в тому числі договори оренди земельних часток (паїв), повинні бути оформлені та зареєстровані відповідно до законодавства;»;
у підпункті 14.1.240 цифру «ХІІІ» замінити на цифру «ХІІ»;
підпункти 14.1.243, 14.1.246, 14.1.250 і 14.1.256 виключити;
у підпункті 14.1.257 абзац сьомий виключити;
у підпункті 14.1.262 слово і цифру «глави 2» замінити словом і цифрою «глави 1»;
доповнити пункт підпунктами 14.1.269 та 14.1.270 такого змісту:
«14.1.269. Під методом контролю за витратами та доходами платників податків-фізичних осіб розуміється порядок визначення та оподаткування податком на доходи фізичних осіб перевищення суми понесених витрат у зв’язку з придбанням активів платником податків – фізичною особою, у звітному періоді, над сумою доходів, отриманих таким платником податку.
14.1.270. Активи фізичної особи, для цілей статті 392 та розділу ІV цього Кодексу – кошти, майно, майнові та немайнові права.»;
7)	у пункті 20.1 статті 20:
підпункт 20.1.35 виключити;

доповнити підпунктом 20.1.43 такого змісту:
«20.1.43. проводити перевірку правильності ведення бухгалтерського обліку відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;»
у зв’язку з цим підпункт 20.1.43 вважати підпунктом 20.1.44.
8)	доповнити розділ І новою статтею 392 такого змісту:
«Стаття 392. Метод контролю за витратами та доходами платників податків-фізичних осіб при визначенні зобов’язань по податку на доходи фізичних осіб та порядок його застосування.
392.1. Порядок застосування методу контролю за витратами та доходами платників податків – фізичних осіб при визначенні зобов’язань по податку на доходи фізичних осіб визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, з урахуванням норм цього Кодексу.
392.2. Контролюючий орган має право призначити та провести документальну перевірку з використанням методу контролю за витратами та доходами, у разі наявності однієї з обставин:
392.2.1. у власності платника податків перебувають активи, за якими платник податків не має документального підтвердження джерел походження коштів або майна, використаних для придбання таких активів;
392.2.2. платником податків здійснені витрати, за якими платник податків не має документального підтвердження джерел походження активів, використаних для здійснення таких витрат;
392.2.3. контролюючим органом виявлено факт недостовірності даних, повідомлених платником податків, щодо джерел походження коштів, майна або інших активів;
392.2.4. наявність у платника податків не задекларованих активів, доходів;
392.2.5. наявність у контролюючого органу інформації щодо перевищення суми понесених витрат у зв’язку з придбанням активів платником податків – фізичною особою, у звітному періоді, над сумою доходів, отриманих таким платником податку у цьому ж звітному періоді, в розмірі що перевищує розмір сорока мінімальних заробітних плат, встановлених законом на 1 січня звітного року.
392.3. Одночасно з прийняттям рішення про призначення та проведення документальної перевірки платника податків – фізичної особи із застосуванням методу контролю за витратами та доходами, контролюючим органом вживаються заходи відповідно до пункту 94.5 статті 94 цього Кодексу щодо всього наявного у платника податків майна. 
392.4. Рішення про застосування методу контролю за витратами та доходами приймає керівник контролюючого органу (або його заступник) за місцем реєстрації платника податків або за місцем, де платник податків повинен бути зареєстрований. У рішенні, зокрема, зазначається підстава для застосування методу контролю. Форма рішення затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики. 
392.5. Визначені із застосуванням методу контролю за витратами та доходами, доходи та/або база оподаткування платника податків використовуються контролюючими органами для проведення розрахунку податкового зобов'язання та/або коригування окремих показників податкової звітності.
392.6. Метод контролю за витратами та доходами платника податків базується на результатах аналізу показників фактично отриманих доходів та понесених витрат таким платником податків.
392.7. При застосуванні методу контролю за витратами та доходами підлягають обчисленню та порівнянню:
а) понесені платником податків у періоді, що перевіряється та у попередніх податкових періодах витрати, самостійно визначені таким платником податків або виявлені контролюючим органом, в тому числі, з урахуванням інформації, отриманої з інших джерел згідно із законодавством;
б) отримані платником податків у періоді, що перевіряється та у попередніх податкових періодах доходи, самостійно задекларовані таким платником податків, з урахуванням чистого оподатковуваного доходу/сукупного чистого доходу, отриманого самозайнятою особою або визначені податковим агентом у розрахунку, в тому числі, з використанням інформації, отриманої контролюючим органом з інших джерел згідно із законодавством;
в) активи платника податків, при обчисленні та порівнянні яких може здійснюватись:
- аналіз витрат, пов'язаних з придбанням активів, при визначенні вартості яких може використовуватися експертна оцінка або висновки відповідних уповноважених органів;
- аналіз приросту вартості активів платника податків, який визначається шляхом перевірки наявності та порівняння активів такого платника податків впродовж звітного періоду;
г) активи задекларовані під час одноразового декларування коштів, майна та валютних цінностей фізичних осіб, згідно з підрозділом 92 Перехідних положень цього Кодексу. 
У разі недекларування активів під час одноразового декларування, задекларованими вважаються вартість активів платника податків - фізичної особи у розмірі 200 тисяч гривень та вартість інших активів, які зареєстровані у встановленому законодавством порядку станом на 1 січня 2015 року.
При цьому наявні та не задекларовані під час одноразового декларування активи платника податків - фізичної особи не враховуються при застосуванні методу контролю за витратами та доходами.
392.8. У випадку проведення документальної перевірки з використанням методу контролю за витратами та доходами та встановлення факту перевищення витрат над доходами контролюючий орган визначає оподатковуваний дохід (базу оподаткування) платника податків.
Оподатковуваний дохід (база оподаткування) платника податків за звітний період збільшується на суму перевищення витрат платника податків, понесених у зв’язку з придбанням активів у звітному періоді, над сумою доходів, отриманих таким платником податку у цьому та попередніх звітних періодах (з урахуванням активів задекларованих під час проведення одноразового декларування доходів, майна та фінансового стану фізичних осіб), що відображається у відповідному акті перевірки і оподатковується за ставкою, визначеною пунктом 167.3 статті 167 цього Кодексу.
За результатами перевірки контролюючий орган надсилає платнику податків повідомлення-рішення про донараховану суму податкового зобов’язання на суму перевищення понесених витрат в зв’язку з придбанням активів платником податків, у звітному періоді, над сумою доходів.
Під час проведення перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, який проводить перевірку, пояснення та документальне підтвердження здійснення витрат понад суму задекларованих доходів за рахунок наявних у платника податків активів або за рахунок інших джерел, якщо отримані з таких джерел кошти та інші активи не підлягають оподаткуванню (декларуванню).
392.9. Обов'язок документально підтверджувати джерела походження доходів, у результаті чого були набуті активи, що належать платнику податків за правом власності або повного господарського відання відповідно до законодавства, покладається на платника податків.
392.10. Строки давності при визначенні доходів та/або об'єктів оподаткування та/або бази оподаткування з використанням методу контролю за витратами та доходами застосовуються відповідно до статті 102 цього Кодексу. Для фізичних осіб, що не мають статусу суб'єкта підприємницької діяльності, початком відліку строку давності є дата проведення одноразового декларування громадянами України своїх доходів та майнового стану, згідно з підрозділом 92 Перехідних положень цього Кодексу.
392.11. За результатами проведення документальної перевірки з використанням методу контролю за доходами і витратами складається акт (довідка) у порядку, встановленому ст. 86 цього Кодексу.»;
9)	у пункті 44.2 статті 44:
абзац перший викласти в такій редакції:
«44.2. Для обрахунку об’єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.»
у абзаці другому після слів «доходів і витрат» доповнити словами «та визначають об’єкт оподаткування з податку на прибуток»;
абзац третій викласти в такій редакції:
«Юридичні особи платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об'єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.»;
абзац четвертий виключити;
10)	у абзаці другому пункту 46.5 статті 46 слова «і зборів» виключити;
11)	статтю 51 викласти у такій редакції:
«Стаття 51. Подання відомостей про суми виплачених доходів платникам податків - фізичним особам або отриманих від фізичних осіб за товари (роботи, послуги)
51.1. Платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку, суми отриманої оплати за послуги, які є підставою для отримання податкової знижки відповідно до ст. 166 цього Кодексу, суми реалізованих фізичним особам товарів (робіт, послуг) вартість неподільної одиниці яких перевищує 10 мінімальних заробітних плат, встановлених станом на 1 січня звітного року, до контролюючого органу за основним місцем обліку. 
51.2. У визначених цим Кодексом випадках розрахунки подаються в електронному вигляді.»;
12)	пункт 57.1 статті 57 викласти в такій редакції:
«57.1. Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Податковий агент зобов'язаний сплатити суму податкового зобов'язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом. 
Суму податкового зобов'язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов'язаний сплатити до/або на день подання митної декларації. 
Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, та платників податків, у яких чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за даними фінансової звітності, за останній річний звітний період не перевищує 20 мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов’язання з цього податку, без подання податкової декларації.
При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається з червня поточного звітного (податкового) року по травень наступного звітного (податкового) року включно.
Платники податку, які зареєстровані протягом звітного (податкового) року (новостворені), сплачують податок на прибуток на підставі річної податкової декларації за період діяльності у звітному (податковому) році та не сплачують авансового внеску.
У разі якщо платник податку за підсумками звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, такий платник податку не здійснює сплату щомісячних авансових внесків у наступному дванадцятимісячному періоді для сплати таких внесків.
У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступний дванадцятимісячний період. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.
Податкова декларація, в тому числі розрахунок щомісячних авансових внесків, за базовий звітний (податковий) рік подаються до 1 червня року наступного за звітним (податковим) роком.
57.11. Порядок сплати податкового зобов’язання з податку на прибуток при виплаті дивідендів
57.11.1. У разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів платник податку на прибуток - емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 137 цього Кодексу. 
57.11.2. Крім випадків, передбачених підпунктом 57.11.3 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку на прибуток. 
Авансовий внесок розраховується з суми перевищення дивідендів, що підлягають виплаті, над значенням об’єкта оподаткування за відповідний податковий (звітний) рік, за результатами якого виплачуються дивіденди, грошове зобов’язання щодо якого погашене. У разі наявності непогашеного грошового зобов’язання авансовий внесок розраховується зі всієї суми дивідендів, що підлягають виплаті. Авансовий внесок обчислюється за ставкою, встановленою пунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу. Сума дивідендів, що підлягає виплаті не зменшується на суму авансового внеску.
При цьому, у разі якщо дивіденди виплачуються за неповний календарний рік, то для обрахунку суми зазначеного перевищення  використовується значення об’єкту оподаткування обчислене пропорційно кількості місяців за які сплачуються дивіденди. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів. 
Сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів підлягає зарахуванню у зменшення податкового зобов’язання з податку на прибуток, зменшеного на суму щомісячних авансових внесків, задекларованого у податковій декларації за звітний (податковий) рік. 
При цьому, на суму сплаченого авансового внеску з податку на прибуток підприємств при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов’язання з цього податку у звітному році, зменшується база для розрахунку щомісячних авансових внесків, що підлягатимуть сплаті у наступний дванадцятимісячний період.  
Сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів не підлягає поверненню платнику податків або зарахуванню в рахунок погашення грошових зобов’язань з інших податків і зборів (обов’язкових платежів).
У разі виплати дивідендів у формі, відмінній від грошової (крім випадків, передбачених підпунктом 57.11.3 цього пункту), базою для нарахування авансового внеску згідно з абзацом першим цього підпункту є вартість такої виплати, визначена у рішенні про виплату дивідендів або вартість такої виплати, розрахована за звичайними цінами в операціях, визнаних відповідно до статті 39 цього Кодексу контрольованими. Обов’язок з нарахування та сплати авансового внеску з податку за визначеною пунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу ставкою покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, є такий емітент або отримувач дивідендів платником податку чи користується пільгами із сплати податку, передбаченими цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена пунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу. 
Це положення поширюється також на державні некорпоратизовані, казенні або комунальні підприємства, які зараховують суми дивідендів у розмірі, встановленому органом виконавчої влади, до сфери управління якого належать такі підприємства, відповідно до державного або місцевого бюджету. 
При цьому, якщо платіж особою називається дивідендом, такий платіж оподатковується під час виплати згідно з нормами, визначеними згідно з положеннями цього пункту, незалежно від того, чи є особа платником податку. 
57.11.3. Авансовий внесок, передбачений підпунктом 57.11.2 цього пункту, не справляється у разі виплати дивідендів: 
на користь власників корпоративних прав материнської компанії, що сплачуються в межах сум доходів такої компанії, отриманих у вигляді дивідендів від інших осіб. Якщо сума виплат дивідендів на користь власників корпоративних прав материнської компанії перевищує суму отриманих такою компанією дивідендів, дивіденди, сплачені в межах такого перевищення, підлягають оподаткуванню за правилами, встановленими підпунктом 57.11.2 цього пункту. З метою оподаткування материнська компанія веде наростаючим підсумком облік дивідендів, отриманих нею від інших осіб, та дивідендів, сплачених на користь власників корпоративних прав такої компанії, і відображає у податковій звітності дивіденди в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;
платником податку, прибуток якого звільнений від оподаткування відповідно до положень цього Кодексу, у розмірі прибутку, звільненого від оподаткування у період, за який виплачуються дивіденди.
57.11.4.  Виплата дивідендів на користь фізичних осіб (у тому числі нерезидентів) за акціями або корпоративними правами, які мають статус привілейованих або інший статус, що передбачає виплату фіксованого розміру дивідендів чи суми, яка є більшою за суму виплат, розраховану на будь-яку іншу акцію (корпоративне право), емітовану таким платником податку, прирівнюється з метою оподаткування до виплати заробітної плати з відповідним оподаткуванням. 
При цьому така виплата не підлягає оподаткуванню як дивіденди згідно з положеннями розділу IV цього Кодексу.
57.11.5. Авансовий внесок з податку на прибуток, сплачений у зв’язку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невід’ємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється під час репатріації дивідендів (їх сплаті на користь нерезидентів) відповідно до пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу або міжнародних договорів України.»;
13)	в абзаці першому пункту 63.7 статті 63 слово «патентах,» виключити;
14)	в абзаці четвертому пункту 64.7 статті 63 слова «має право приймати рішення» замінити словами «приймає рішення»;
15)	у статті 70:
у підпункті 70.12.6 пункту 70.12 слово «, патентів» виключити;
у підпункті 70.16.6 слова та цифри «265.7.4 пункту 265.7 статті 265 цього Кодексу» замінити словами та цифрами «266.7.4 пункту 266.7 статті 266 цього Кодексу»;
16)	у підпункті 72.1.2.4 підпункту 72.1.2 пункту 72.1 статті 72 слово «зборів» виключити;
17)	у абзаці одинадцятому пункту 73.3 статті 73 після слів «протягом одного місяця» доповнити словами «,а для проведення зустрічних звірок протягом 10 робочих днів»;
18)	у пункті 75.1 статті 75:
у абзаці сьомому підпункту 75.1.2:
перше речення після словосполучення «документальною невиїзною позаплановою електронною перевіркою» доповнити словами «за заявою платника податків»;
друге речення викласти у такій редакції: «Заява подається за 10 календарних днів до очікуваного початку проведення електронної перевірки, але не раніше офіційного повідомлення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, про запровадження проведення такої перевірки для відповідних платників податків: які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності; суб’єктів господарювання мікро-, малого; середнього підприємництва; інших платників податків.»;
19)	пункт 78.1. статті 78 доповнити новим підпунктом 78.1.16 такого змісту:
«78.1.16. платником податків не подано в установлений пунктом 50.3 статті 50 цього Кодексу строк уточнюючий розрахунок для виправлення помилок, виявлених за результатами електронної перевірки, проведеної за заявою платника податків.»;
20)	у пункті 80.2 статті 80:
підпункт 80.2.2 викласти у такій редакції:
«80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;»;
підпункт 80.2.5 викласти у такій редакції:
«80.2.5. наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;»;
підпункт 80.2.7 викласти у такій редакції:
«80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.»;
21)	у пункті 82.4 статті 82:
у абзаці першому:
слова «великого платника податків» вилучити;
після слів «уповноваженому представнику під розписку» доповнити словами «або надсилається платнику  податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення»;
у абзаці другому після слів «уповноваженому представнику під розписку» доповнити словами «або надіслання платнику  податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення»;
22)	у статті 94:
у пункті 94.2:
у підпункті 94.2.4 слова «торгові патенти,» виключити;
у підпункті 94.19.8 слова «торгових патентів,» виключити;
23)	у абзаці третьому пункту 100.8 статті 100  слова «і зборів» та «чи збори» виключити;
24)	у абзаці першому та п’ятому пункту 119.2 статті 119 після слів «утриманого з них податку» доповнити словами «а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги)»;
25)	доповнити розділ ІІ новою статтею 1231 такого змісту:
«Стаття 1231. Порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема, страхування додаткової пенсії
Якщо договір довгострокового страхування життя чи договір страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема, договір страхування додаткової пенсії, протягом перших п'яти років його дії розривається з будь-яких причин, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цієї статті, до закінчення мінімального строку його дії або до настання відповідного страхового випадку, встановлених цим Кодексом та іншим законодавством, в результаті чого відбувається часткова страхова виплата, виплата викупної суми чи повне припинення зобов'язань страховика за таким договором перед таким платником податку або порушуються інші вимоги, встановлені цим Кодексом до таких договорів, а також вимоги до договорів добровільного медичного страхування, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цієї статті, то платник податку-страхувальник, який визнав у бухгалтерському обліку витрати, зобов'язаний збільшити фінансовий результат до оподаткування звітного періоду на суму таких попередньо сплачених платежів, внесків, премій із нарахуванням пені в розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що діяла на кінець звітного періоду, в якому відбулося розірвання договору або такий договір перестав відповідати вимогам, передбаченим цим Кодексом. 
Податкові зобов’язання страховика у зв’язку з обставинами, зазначеними у абзаці першому цього підпункту, за період до кінця звітного періоду, в якому відбулося розірвання договору довгострокового страхування життя чи договору страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема,  договору страхування додаткової пенсії, або такий договір чи договір добровільного медичного страхування перестав відповідати вимогам, передбаченим цим Кодексом, корегуванню не підлягають.
Штрафні санкції за заниження об'єкта оподаткування з податку на прибуток у випадках, визначених цим підпунктом, як до страховика, так і до платника податку не застосовуються.
Договір довгострокового страхування життя, договір медичного страхування чи договір страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема, договір страхування додаткової пенсії, в якому страхувальником є роботодавець, може передбачати:
-	зміну страхувальника (роботодавця) на нового страхувальника, яким може бути або новий роботодавець, або застрахована особа, у разі звільнення застрахованої особи;
-	зміну страховика на нового страховика.
При цьому така зміна страхувальника (страховика) повинна підтверджуватися тристоронньою угодою між страхувальником (страховиком), новим страхувальником (страховиком) та застрахованою особою.»;
26)	статтю 125 виключити;
27)	розділ ІІІ «Податок на прибуток підприємств» викласти в такій редакції:
«Розділ ІІІ. «Податок на прибуток підприємств»
Стаття 133. Платники податку
133.1. Платниками податку — резидентами є: 
133.1.1. суб’єкти господарювання — юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім:     
1)  бюджетних установ;
2) громадських об’єднань, політичних партій, релігійних організацій, пенсійних фондів, метою яких не може бути одержання і розподіл прибутку серед засновників, членів органів управління, інших пов'язаних з ними осіб, а також серед працівників таких організацій;
3) суб’єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, визначені главою 1 розділу ХІV цього Кодексу;
З метою оподаткування центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр всіх установ та організацій, які зазначені у підпунктах 1) та 2) цього підпункту.
Установи та організації, які зазначені у підпунктах 1) та 2) цього підпункту не є платниками податку на прибуток лише після внесення таких установ та організацій до Реєстру неприбуткових організацій та установ контролюючими органами в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
133.1.2. Національний банк України здійснює розрахунки з Державним бюджетом України відповідно до Закону України “Про Національний банк України”. 
133.2. Платниками податку — нерезидентами є: 
133.2.1. юридичні особи, які утворені в будь-якій організаційно-правовій формі та отримують доходи з джерелом походження з України, за винятком установ та організацій, що мають дипломатичні привілеї або імунітет згідно з міжнародними договорами України; 
133.2.2. постійні представництва нерезидентів, які отримують доходи із джерелом походження з України або виконують агентські (представницькі) та інші функції стосовно таких нерезидентів чи їх засновників.
133.3. Постійне представництво до початку своєї господарської діяльності стає на облік в контролюючому органі за своїм місцезнаходженням у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Постійне представництво, яке розпочало свою господарську діяльність до реєстрації в контролюючому органі, вважається таким, що ухиляється від оподаткування, а одержані ним прибутки вважаються прихованими від оподаткування. 
Стаття 134. Об’єкт оподаткування 
134.1. Об’єктом оподаткування є: 
134.1.1. прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці,  які виникають відповідно до положень цього розділу. 
У разі, якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від’ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
У разі, якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від’ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) податкового (звітного) року за даними фінансової звітності не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об’єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на різниці, визначені відповідно до положень цього розділу;
134.1.2. дохід за договорами страхування, визначений згідно з підпунктом 141.1.2 пункту 141.1 статті 141 цього Кодексу;
134.1.3.  дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно з пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України.
134.1.4. дохід операторів, отриманий від діяльності з випуску та проведення державних грошових лотерей, що підлягає оподаткуванню згідно з підпунктом 136.4.1 пункту 136.4 статті 136 цього Кодексу.
Стаття 135. База оподаткування
135.1. Базою оподаткування є грошове вираження об’єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Стаття 136. Ставки податку
136.1. Базова (основна) ставка податку становить 18 відсотків. 
136.2. Під час провадження страхової діяльності юридичних осіб — резидентів одночасно із ставкою податку на прибуток, визначеною у пункті 136.1 цієї статті,  ставки податку на дохід встановлюються у таких розмірах:
136.2.1. 3 відсотки за договорами страхування від об’єкта оподаткування,  що визначається у підпункті 141.1.2  пункту 141.1 статті 141 цього Кодексу;
136.2.2. 0  відсотків за договорами з довгострокового страхування життя, договорами добровільного медичного страхування та договорами страхування у межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема договорів страхування додаткової пенсії, та визначених підпунктами 14.1.52, 14.1.521, 14.1.522 і 14.1.116 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
136.3. Ставки 0, 4, 6, 12, 15 і 20 відсотків застосовуються до доходів нерезидентів та прирівняних до них осіб із джерелом їх походження з України у випадках, встановлених пунктом 141.4 статті 141 цього Кодексу. 
136.4. Під час провадження діяльності з випуску та проведення державних грошових лотерей одночасно із ставкою податку на прибуток, визначеною у пункті 136.1 цієї статті, ставка податку на дохід встановлюється у розмірі:
136.4.1. 10 відсотків від доходу, отриманого від діяльності з випуску та проведення державних грошових лотерей.
Стаття 137. Порядок обчислення податку на прибуток підприємств
137.1. Податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу. 
137.2.    Податок, що підлягає сплаті до бюджету платниками податку, які провадять страхову діяльність, визначається в порядку, передбаченому пунктом 141.1 статті 141 цього Кодексу. 
137.3. Відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пунктах 57.1 та 57.11 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати. 
137.4. Податковим (звітним) періодом є календарний рік з урахуванням положень, визначених пунктом 57.1 статті 57 цього Кодексу. Податковий (звітний) рік для платників податків починається з першого календарного дня податкового (звітного) року і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) року, крім:
137.4.1. виробників сільськогосподарської продукції, визначеної статтею 209 цього Кодексу, які можуть обрати річний податковий (звітний) період який починається з 1 липня поточного звітного року і закінчується 30 червня наступного звітного року. 
Для цілей оподаткування податком на прибуток до підприємств, основною діяльністю яких є виробництво сільськогосподарської продукції, належать підприємства, дохід яких від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва за попередній податковий (звітний) рік перевищує 50 відсотків загальної суми доходу;
137.4.2. у разі коли особа ставиться на облік контролюючим органом як платник податку протягом податкового (звітного) року, податковий (звітний) рік розпочинається з дати, на яку припадає початок такого обліку, і закінчується останнім календарним днем такого податкового (звітного) року; 
137.4.3. якщо платник податку ліквідується (у тому числі до закінчення першого податкового (звітного) року), останнім податковим (звітним) роком вважається період, на який припадає дата ліквідації.
Стаття 138. Різниці, які виникають при нарахуванні амортизації необоротних активів
138.1. Фінансовий результат до оподаткування збільшується:
 на суму нарахованої амортизації необоротних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; 
на суму уцінки та втрат від зменшення корисності необоротних активів, включених до витрат звітного періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму залишкової вартості окремого об'єкта необоротних активів, визначеної відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку, у разі ліквідації або  продажу такого об’єкта.
138.2. Фінансовий результат до оподаткування зменшується:
 на суму розрахованої амортизації необоротних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті;
на суму залишкової вартості окремого об'єкта необоротних активів,  визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або  продажу такого об’єкта;
на суму дооцінки та вигід від відновлення корисності необоротних активів в межах попередньо віднесених до витрат уцінки та втрат від зменшення корисності необоротних активів відповідно  до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
138.3.  Порядок розрахунку амортизації необоротних активів для визначення  об’єкта оподаткування 
138.3.1. Розрахунок амортизації необоротних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу І цього Кодексу, підпунктів 138.3.2 – 138.3.5 цього пункту.
138.3.2. Не підлягають амортизації та проводяться за рахунок відповідних джерел фінансування:
вартість гудвілу;
витрати на придбання/самостійне виготовлення та ремонт, а також на реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення невиробничих основних засобів.
Термін “невиробничі основні засоби” означає необоротні матеріальні активи, які не використовуються в господарській діяльності платника податку;
138.3.3. Мінімально допустимі строки амортизації основних засобів та інших необоротних активів:
Групи	Мінімально допустимі строки корисного використання, років	
група 1— земельні ділянки	—	
група 2 — капітальні витрати на поліпшення земель, не пов’язані з будівництвом	15	
група 3 — будівлі	20	
споруди	15	
передавальні пристрої	10	
група 4 — машини та обладнання	5	
З них:		
електронно-обчислювальні машини, інші машини для автоматичного оброблення інформації, пов’язані з ними засоби зчитування або друку інформації, пов’язані з ними комп’ютерні програми (крім програм, витрати на придбання яких визнаються роялті, та/або програм, які визнаються нематеріальним активом), інші інформаційні системи, комутатори, маршрутизатори, модулі, модеми, джерела безперебійного живлення та засоби їх підключення до телекомунікаційних мереж, телефони (в тому числі стільникові), мікрофони і рації, вартість яких перевищує 2500 гривень	2	
група 5 — транспортні засоби	5	
група 6 — інструменти, прилади, інвентар, меблі	4	
група 7 — тварини	6	
група 8 — багаторічні насадження	10	
група 9 — інші основні засоби	12	
група 10 — бібліотечні фонди, збереження Національного архівного фонду України	—	
група 11 — малоцінні необоротні матеріальні активи	—	
група 12 — тимчасові (нетитульні) споруди	5	
група 13 — природні ресурси	—	
група 14 — інвентарна тара	6	
група 15 — предмети прокату	5	
група 16 — довгострокові біологічні активи	7	

138.3.4. Строки нарахування амортизації нематеріальних активів:
Групи	Строк дії права користування	
група 1 — права користування природними ресурсами (право користування надрами, іншими ресурсами природного середовища, геологічною та іншою інформацією про природне середовище)	Відповідно до
правовстановлюючого
документа	
група 2 — права користування майном (право користування земельною ділянкою, крім права постійного користування земельною ділянкою відповідно до закону, право користування будівлею, право на оренду приміщень тощо)	Відповідно до
правовстановлюючого
документа	
група 3 — права на комерційні позначення (права на торговельні марки(знаки для товарів і послуг), комерційні (фірмові) найменування тощо) крім тих, витрати на придбання яких визнаються роялті	Відповідно до
правовстановлюючого
документа	
група 4 — права на об’єкти промислової власності (право на винаходи, корисні моделі, промислові зразки, сорти рослин, породи тварин, компонування (топографії) інтегральних мікросхем, комерційні таємниці, в тому числі ноу-хау, захист від недобросовісної конкуренції тощо), крім тих, витрати на придбання яких визнаються роялті	Відповідно до правовстановлюючого документа, але не менш як 5 років	
група 5 — авторське право та суміжні з ним права (право на літературні, художні, музичні твори, комп’ютерні програми, програми для електронно-обчислювальних машин, компіляції даних (баз даних), фонограми, відеограми, передач (програми) організацій мовлення тощо), крім тих, витрати на придбання яких визнаються роялті	Відповідно до правовстановлюючого документа, але не менш як 2 роки	
група 6 — інші нематеріальні активи (право на ведення діяльності, використання економічних та інших привілеїв тощо)	Відповідно до
правовстановлюючого
документа	

Якщо відповідно до правовстановлюючого документа строк дії права користування нематеріального активу не встановлено, такий строк корисного використання визначається платником податку самостійно, але не може становити менше двох та більше 10 років безперервної експлуатації.

Стаття 139. Різниці, які виникають при формуванні резервів (забезпечень)
139.1. Забезпечення для відшкодування наступних (майбутніх) операційних витрат  
139.1.1. Фінансовий результат до оподаткування збільшується:
на суму витрат на формування резервів та забезпечень для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечень на відпустки працівникам та інші виплати, пов’язані з оплатою праці, та резервів, визначених пунктами 139.2 – 139.3 цієї статті) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
139.1.2.Фінансовий результат до оподаткування зменшується:
на суму витрат (крім оплати відпусток працівникам та інші виплати, пов’язані з оплатою праці, та резервів, визначених пунктами 139.2 – 139.3 цієї статті), які відшкодовані за рахунок резервів та забезпечень  сформованих відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму коригування (зменшення) резервів та забезпечень для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечень на відпустки працівникам та інші виплати, пов’язані з оплатою праці, та резервів, визначених пунктами 139.2 – 139.3 цієї статті), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
139.2.  Резерв сумнівних боргів 
139.2.1. Фінансовий результат до оподаткування збільшується:
на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
139.2.2. Фінансовий результат до оподаткування зменшується:
на суми безнадійної заборгованості, визнаної відповідно до підпункту «в» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, яка відшкодована за рахунок резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму коригування (зменшення) резерву сумнівних боргів, на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
139.3. Резерви банків та небанківських кредитних установ
139.3.1. Фінансовий результат до оподаткування збільшується:
на суму витрат на формування резервів із знецінення (зменшення корисності) активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму коригування (зменшення), не пов’язаного з відшкодуванням витрат резервів відповідно до методики, яка визначається для банків Національним банком України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а для небанківських фінансових установ - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку (відповідно до повноважень) за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі – Методика резервів).
139.3.2. Фінансовий результат до оподаткування зменшується:
на суму коригування (зменшення) резервів із знецінення (зменшення корисності) активів, на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму страхового резерву сформованого в розмірі та порядку, передбаченими Методикою резервів. При цьому, сума такого резерву не може перевищувати 20 відсотків (на період з 1 січня 2015 року до 31 грудня 2015 року – 30 відсотків, на період с 1 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року - 25 відсотків) вартості, яка розраховується як сукупна балансова (залишкова) вартість активів, знецінення яких визнається шляхом формування резерву, збільшена на суму сформованого резерву за такими активами згідно з Методикою резервів.
139.3.3. Коригування фінансового результату до оподаткування у зв’язку із створенням та використанням банками та небанківськими кредитними установами інших резервів (забезпечень) ніж зазначені у підпункті 139.3.1 цього пункту здійснюється у порядку, встановленому пунктом 139.1 цієї статті.
Стаття 140. Різниці, які виникають при здійсненні фінансових  операцій
140.1. Оподаткування процентів за борговими зобов’язаннями
Під борговими зобов’язаннями для цілей даного пункту слід розуміти зобов’язання за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, операціями РЕПО, зобов’язання за договорами фінансового лізингу та іншими запозиченнями незалежно від їх юридичного оформлення.
140.2. Для платника податку, у якого сума боргових зобов’язань, визначених в пункті 140.1 цієї статті, перевищує суму власного капіталу більш ніж в 3,5 рази (для фінансових установ та компаній, що займаються виключно лізинговою діяльністю, - більш ніж в 10 разів), фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму перевищення нарахованих у бухгалтерському обліку процентів за кредитами, позиками та іншими борговими зобов’язаннями (крім процентів зазначених у підпункті 140.5.4) над 50 відсотками суми фінансового результату до оподаткування, фінансових витрат та суми амортизаційних відрахувань за даними фінансової звітності звітного податкового періоду, в якому здійснюється нарахування таких процентів. 
Сума боргових зобов’язань та власного капіталу для цілей цього пункту визначається як середнє арифметичне значень боргових зобов’язань та власного капіталу на початок та кінець звітного податкового періоду з урахуванням процентів, зазначених у пункті 140.3.
140.3. Проценти, які перевищують суму обмеження, визначеного пунктом 140.2 цієї статті, які збільшили фінансовий результат до оподаткування,  зменшують фінансовий результат до оподаткування майбутніх звітних податкових періодів у сумі, зменшеній щорічно на 5 відсотків до повного її погашення з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 140.2 цієї статті.
140.4. Фінансовий результат податкового (звітного) періоду зменшується:
140.4.1.  на суму нарахованих доходів від участі в капіталі інших платників податку на прибуток підприємств та у вигляді дивідендів, які підлягають виплаті на його користь від інших платників цього податку;
140.4.2. на суму від’ємного значення об’єкта оподаткування минулого податкового (звітного) року;
140.4.3. на суму уцінки, врахованої у фінансовому результаті до оподаткування у поточному податковому (звітному) періоді на інструменти власного капіталу, перекласифіковані у фінансові зобов’язання відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
140.5.	Фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується:
140.5.1. на суму перевищення звичайних цін над договірною (контрактною) вартістю реалізованих товарів (робіт, послуг) при здійсненні контрольованих операцій у випадках, визначених статтею 39 цього Кодексу;
140.5.2. на суму перевищення договірної (контрактної) вартості придбаних товарів (робіт, послуг) над звичайною ціною при здійсненні контрольованих операцій у випадках, визначених статтею 39 цього Кодексу;
140.5.3.   на суму втрат від інвестицій в асоційовані, дочірні та спільні підприємства, розрахованих за методом участі в капіталі або методом пропорційної консолідації;
140.5.4.  на суму процентів, нарахованих за будь-якими кредитами, позиками та іншими борговими зобов’язаннями на користь інституту спільного інвестування;
140.5.5. на суму дивідендів, які підлягають отриманню у випадках, якщо не виконуються одночасно наступні умови:
а) платник податку - резидент, який отримує дивіденди, є власником не менш ніж 20 відсотків корпоративних прав емітента корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди; 
б) на момент прийняття рішення про виплату дивідендів юридична особа-резидент, яка отримує дивіденди, володіє корпоративними правами в розмірі, передбаченому  в абзаці  а) цього підпункту, безперервно протягом не менш ніж одного року; 
в) емітент корпоративних прав є резидентом – платником податку на прибуток підприємства або нерезидентом, що не має офшорного статусу та/або сплачує податок, аналогічний податку на прибуток підприємств, у державі, резидентом якої він є; 
140.5.6. на суму 50 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг (крім зазначених у підпунктах 140.5.4 та 140.5.7 цього пункту та операцій, які визнані контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних у:
пов’язаних осіб – резидентів, які не є платниками податку на прибуток;
неприбуткових установ та організацій, крім бюджетних установ;
нерезидентів (в тому числі нерезидентів – пов’язаних осіб) що зареєстровані у державах (на територіях), зазначених у підпункті 39.2.1.2 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу.
140.5.7.   на суму витрат по нарахуванню роялті на користь нерезидента, що перевищує суму доходів від роялті, збільшену на 4 відсотки чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за даними фінансової звітності за рік, що передує звітному, а для банків — в обсязі, що перевищує 4 відсотки доходу від операційної діяльності (за вирахуванням податку на додану вартість) за рік, що передує звітному; 
140.5.8. на суму витрат по нарахуванню роялті у повному обсязі, якщо роялті нараховані на користь:
1) нерезидентів, що зареєстровані у державах (на територіях), зазначених у підпункті 39.2.1.2 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу; 
2) нерезидента, який не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) роялті за виключенням випадків, коли бенефіціар (фактичний власник) надав право отримувати роялті іншим особам; 
3) нерезидента щодо об’єктів, права інтелектуальної власності щодо яких вперше виникли у резидента України.
У разі виникнення розбіжностей між контролюючим органом та платником податку стосовно визначення особи, у якої вперше виникли (були набуті) права інтелектуальної власності на об’єкт інтелектуальної власності, такі контролюючі органи зобов’язані звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, для отримання відповідного висновку;
4) нерезидента, який не підлягає оподаткуванню у відношенні роялті в державі, резидентом якого він є;
5) особи, яка сплачує податок у складі інших податків, крім фізичних осіб, які оподатковуються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу;
6) юридичної особи, яка відповідно до цього Кодексу звільнена від сплати цього податку чи сплачує цей податок за ставкою, іншою, ніж встановлена в пункті 136.1 статті 136 цього Кодексу.
Вимоги підпункту 140.5.7 пункту 140.5 цієї статті можуть не застосовуватися платником податку, якщо сума роялті підтверджується платником податків за правилами звичайних цін відповідно до процедури, встановленою статтею 39 цього Кодексу;
140.5.9. на суму відсотків та дооцінки, врахованих у фінансовому результаті до оподаткування у поточному податковому (звітному) періоді на інструменти власного капіталу, перекласифіковані у фінансові зобов’язання відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Стаття 141. Особливості оподаткування окремих видів діяльності та операцій 
141.1. Особливості оподаткування страховика 
141.1.1. Страховики сплачують податок на прибуток за ставкою,  визначеною відповідно до пункту 136.1 статті 136 цього розділу та податок на дохід за ставкою, визначеною відповідно до підпункту 136.2.1 та 136.2.2 пункту 136.2 статті 136 цього розділу.  
Нарахований страховиком податок на дохід за ставкою визначеною в підпункті 136.2.1 є різницею, яка зменшує фінансовий результат до оподаткування такого страховика.
141.1.2. Об’єкт оподаткування страховика до якого застосовується ставка визначена відповідно до підпункту 136.2.1 та 136.2.2 пункту 136.2 статті 136 цього розділу, розраховується як сума страхових платежів, страхових внесків, страхових премій, нарахованих за договорами страхування і співстрахування. При цьому страхові платежі, страхові внески, страхові премії за договорами співстрахування включаються до складу об’єкту оподаткування страховика тільки в розмірі його частки страхової премії, передбаченої договором співстрахування. 
141.1.3. Фінансовий результат до оподаткування страховика збільшується:
на суму витрат на формування страхових резервів (технічних або математичних) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму коригування (зменшення) страхових резервів (технічних або математичних)  відповідно до методики, яка визначається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (далі – Методика).
141.1.4. Фінансовий результат до оподаткування страховика зменшується:
на суму коригування (зменшення) страхових резервів (технічних або математичних), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму страхового резерву (технічного або математичного) сформованого в розмірі та порядку, передбаченими Методикою. 
141.1.5. Коригування фінансового результату до оподаткування у зв’язку із створенням та використанням страховиками інших резервів (забезпечень) ніж зазначені у підпункті 141.1.4 здійснюється у порядку, встановленому пунктом 139.1 статті 139.
141.2. Різниці щодо операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів, а також операцій з інвестиційною нерухомістю і біологічними активами, які оцінюються за справедливою вартістю.
141.2.1. Фінансовий результат до оподаткування збільшується:
на суму від’ємного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів відображеного у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму уцінки цінних паперів, інвестиційної нерухомості і біологічних активів, які оцінюються за справедливою вартістю, відображених у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, що перевищує суму раніше проведеної дооцінки таких активів. 
141.2.2. Фінансовий результат до оподаткування зменшується:
на суму позитивного фінансового результату від продажу або іншого відчуження цінних паперів відображеного у складі фінансового результату до оподаткування податкового (звітного) періоду відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
141.2.3. Платники податку окремо визначають загальний фінансовий результат за операціями з продажу або іншого відчуження цінних паперів звітного періоду відповідно до національних або міжнародних стандартів фінансової звітності. 
141.2.4. Якщо за результатами звітного періоду отримано від’ємний загальний фінансовий результат від операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів (загальна сума збитків від операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів, з урахуванням суми від’ємного фінансового результату від таких операцій, не врахованого у попередніх податкових періодах, перевищує загальну суму прибутків від таких операцій), сума такого від'ємного значення загального фінансового результату за операціями з продажу або іншого відчуження цінних паперів зменшує загальний фінансовий результат від операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів наступних податкових (звітних) періодів протягом 730 днів, що наступають за податковим (звітним) періодом виникнення зазначеного від’ємного значення фінансового результату.
141.2.5. Якщо за результатами звітного періоду платником податку отримано позитивний загальний фінансовий результат від операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів (загальна сума прибутків від операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів перевищує загальну суму збитків від таких операцій, з урахуванням суми від’ємного фінансового результату від таких операцій, не врахованого у попередніх податкових періодах), сума позитивного загального фінансового результату від операцій з продажу або іншого відчуження цінних паперів збільшує фінансовий результат до оподаткування податкового (звітного) періоду платника податку. 
141.2.6. Положення цього пункту не поширюються на:
1) операції платників податку з розміщення, погашення, викупу та наступного продажу, конвертації цінних паперів власного випуску, а також векселедавців, заставодавців та інших осіб, що видали неемісійний цінний папір, під час видачі та погашення таких цінних паперів;
2) операції РЕПО, операції з врахування векселів, інші операції з цінними паперами, які відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку визнаються кредитними;
3) операції з деривативами. 
141.3. Оподаткування прибутку, отриманого платником податку в умовах дії угоди про розподіл продукції, здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених розділом XVIII цього Кодексу.
141.4. Особливості оподаткування нерезидентів 
141.4.1. Доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є: 
а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов’язаннями, випущеними (виданими) резидентом; 
б) дивіденди, які сплачуються резидентом; 
в) роялті; 
г) фрахт та доходи від інжинірингу; 
ґ) лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента — лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди; 
д) доходи від продажу нерухомого майна, розташованого на території України, яке належить нерезиденту, у тому числі майна постійного представництва нерезидента; 
е) прибуток від здійснення операцій з продажу або іншого відчуження  цінних паперів, деривативів або інших корпоративних прав, визначений відповідно до цього розділу; 
є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України;
ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України; 
з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів стосовно брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом або його постійним представництвом на території України на користь резидентів; 
и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України; 
і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення державної грошової лотереї); 
ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертвувань на користь нерезидентів; 
й) інші доходи від провадження нерезидентом (постійним представництвом цього або іншого нерезидента) господарської діяльності на території України, крім доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, переданих, виконаних, наданих резиденту від такого нерезидента (постійного представництва), у тому числі вартості послуг із міжнародного зв’язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.  
141.4.2. Резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3—141.4.6 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності. 
141.4.3. Прибутки нерезидентів, отримані у вигляді доходів від безпроцентних (дисконтних) облігацій чи казначейських зобов’язань, оподатковуються за ставкою, встановленою пунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу, з урахуванням того, що: 
базою оподаткування є прибуток, який розраховується як різниця між номінальною вартістю безпроцентних(дисконтних) цінних паперів, сплаченою або нарахованою їх емітентом, та ціною їх придбання на первинному чи вторинному фондовому ринку; 
з метою здійснення податкового контролю придбання або продаж зазначених у цьому підпункті цінних паперів може здійснюватися від імені та за рахунок нерезидента виключно його постійним представництвом або резидентом, який працює від імені, за рахунок та за дорученням такого нерезидента; 
зазначені резидент або постійне представництво нерезидента несуть відповідальність за повноту та своєчасність нарахування та внесення до бюджету податків, що справляються під час виплати нерезиденту доходів від володіння процентними або безпроцентними(дисконтними) цінними паперами. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, встановлює порядок надання резидентами або постійними представництвами нерезидента розрахунку податкових зобов’язань нерезидентів та звітів про справляння та внесення до відповідного бюджету податків, встановлених цим пунктом. 
Резиденти, які працюють від імені, за рахунок та за дорученням нерезидента на ринку процентних або безпроцентних(дисконтних) облігацій чи казначейських зобов’язань, самостійно подають контролюючому органу за своїм місцезнаходженням розрахунок (звіт) про справляння та внесення до відповідного бюджету податків, встановлених цим пунктом. 
141.4.4. Сума фрахту, що сплачується резидентом нерезиденту за договорами фрахту, оподатковується за ставкою 6 відсотків у джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів. При цьому:
базою для оподаткування є базова ставка такого фрахту; 
особами, уповноваженими справляти податок та вносити його до бюджету, є резидент, який виплачує такі доходи, незалежно від того, чи є він платником податку, а також суб’єктом спрощеного оподаткування.
 141.4.5. Страховики або інші резиденти, які здійснюють страхові платежі (страхові внески, страхові премії) та страхові виплати (страхові відшкодування) у межах договорів страхування або перестрахування ризиків, у тому числі страхування життя на користь нерезидентів, зобов'язані оподатковувати суми, що перераховуються, таким чином: 
у межах договорів із обов'язкових видів страхування, за якими страхові виплати (страхові відшкодування) здійснюються на користь фізичних осіб - нерезидентів, а також за договорами страхування у межах системи міжнародних договорів "Зелена карта" - за ставкою 0 відсотків; 
у межах договорів страхування ризиків за межами України, за якими страхові виплати (страхові відшкодування) здійснюються на користь нерезидентів, крім ризиків, зазначених в абзаці другому цього пункту, - за ставкою 4 відсотки суми, що перераховується, за власний рахунок страховика у момент здійснення перерахування такої суми; 
під час укладання договорів страхування або перестрахування ризику безпосередньо із страховиками та перестраховиками-нерезидентами, рейтинг фінансової надійності (стійкості) яких відповідає вимогам, установленим національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (у тому числі через або за посередництвом перестрахових брокерів, які в порядку, визначеному такою національною комісією, підтверджують, що перестрахування здійснено в перестраховика, рейтинг фінансової надійності (стійкості) якого відповідає вимогам, установленим зазначеною національною комісією) - за ставкою 0 відсотків; 
в інших випадках, ніж зазначені в абзацах другому - четвертому цього пункту, - за ставкою 12 відсотків суми таких платежів (виплат) за власний рахунок у момент здійснення перерахування таких виплат. 
141.4.6. Резиденти, які здійснюють виплати нерезидентам за виробництво та/або розповсюдження реклами, під час такої виплати сплачують податок за ставкою 20 відсотків суми таких виплат. 
141.4.7. Суми прибутків нерезидентів, які провадять свою діяльність на території України через постійне представництво, оподатковуються в загальному порядку. При цьому таке постійне представництво прирівнюється з метою оподаткування до платника податку, який провадить свою діяльність незалежно від такого нерезидента. 
У разі коли нерезидент провадить свою діяльність в Україні  та за її межами і при цьому не визначає прибуток від своєї діяльності, що ведеться ним через постійне представництво в Україні, сума прибутку, що підлягає оподаткуванню в Україні, визначається на підставі складення нерезидентом окремого балансу фінансово-господарської діяльності, погодженого з контролюючим органом за місцезнаходженням постійного представництва. 
У разі неможливості визначити шляхом прямого підрахування прибуток, отриманий нерезидентами з джерелом його походження з України, оподатковуваний прибуток визначається контролюючим органом як різниця між доходом та витратами, визначеними шляхом застосування до суми отриманого доходу коефіцієнта 0,7. 
141.4.8. Резиденти, які надають агентські, довірчі, комісійні та інші подібні послуги з продажу чи придбання товарів, робіт, послуг за рахунок і на користь тільки певного нерезидента (в тому числі проведення переговорів шодо суттєвих умов та/або укладення договорів з іншими резидентами від імені і на його користь), під час виплати такому нерезиденту утримують і перераховують до відповідного бюджету податок із доходу, отриманого таким нерезидентом із джерел в Україні, визначений у порядку, передбаченому для оподаткування прибутків нерезидентів, що провадять діяльність на території України через постійне представництво. При цьому такі резиденти не підлягають додатковій реєстрації в контролюючих органах як платники податку.
Положення цього пункту не поширюються на випадки надання резидентами агентських, довірчих, комісійних та інших подібних посередницьких послуг з продажу чи придбання товарів, робіт, послуг за рахунок і на користь нерезидентів у випадку, якщо вони надають зазначені послуги в рамках своєї основної (звичайної) діяльності.
141.4.9. Під час укладання договорів з нерезидентами не дозволяється включення до них податкових застережень, згідно з якими підприємства, що виплачують доходи, беруть на себе зобов’язання щодо сплати податків на доходи нерезидентів. 
Суми податку на прибуток, отриманий з іноземних джерел, що сплачені суб’єктами господарювання за кордоном, зараховуються під час сплати ними податку в Україні. При цьому зарахуванню підлягає сума податку, розрахована за правилами, встановленими цим розділом. 
Розмір зарахованих сум податку з іноземних джерел протягом податкового (звітного) періоду не може перевищувати суми податку, що підлягає сплаті в Україні таким платником податку протягом такого періоду. 
Не підлягають зарахуванню у зменшення податкових зобов’язань такі податки, сплачені в інших країнах: 
податок на капітал/майно та приріст капіталу; 
поштові податки; 
податки на реалізацію (продаж); 
інші непрямі податки незалежно від того, підпадають вони під категорію прибуткових податків чи оподатковуються іншими податками згідно із законодавством іноземних держав. 
Зарахування сплачених за митним кордоном України сум податку здійснюється за умови подання письмового підтвердження контролюючого органу іншої держави щодо факту сплати такого податку та за наявності чинного міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування доходів. 
Для цілей цієї статті під терміном “нерезиденти, що мають офшорний статус” розуміються нерезиденти, розташовані на території офшорних зон, крім нерезидентів, які надали платнику податку виписку із правоустановчих документів, легалізовану відповідною консульською установою України, що свідчить про звичайний (неофшорний) статус такого нерезидента. У разі існування договорів, визначених абзацом першим цього пункту, платник податку зазначає про наявність такої виписки у поясненні до податкової декларації. 
141.4.10.  Доходи нерезидентів, отримані у вигляді процентів за позиками та борговими зобов’язаннями, пов’язаними із випуском єврооблігацій, у разі неможливості встановлення бенефеціарного (фактичного) отримувача (власника) таких доходів, оподатковуються за ставкою 15 відсотків у джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів.
141.5. Особливості оподаткування діяльності з випуску та проведення державних грошових лотерей
141.5.1. Суб’єкти, що здійснюють діяльність з випуску та проведення державних грошових лотерей одночасно з податком на прибуток за ставкою, визначеною у пункті 136.1 статті 136 цього розділу, сплачують податок на дохід за ставкою, визначеною у підпункті 136.4.1 пункту 136.4 статті 136 цього розділу.
Нарахований суб’єктом, що здійснює діяльність з випуску та проведення державних грошових лотерей, податок на дохід за ставкою визначеною в підпункті 136.4.1 є різницею, яка зменшує фінансовий результат до оподаткування такого суб’єкта.».
28)	у пункті 164.2 статті 164:
підпункт 164.2.8 викласти у такій редакції:
«164.2.8. пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу), доходи у вигляді виграшів, призів (крім виграшів та призів у державну грошову лотерею в розмірах, передбачених у підпункті 165.1.46 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу);»
підпункт 164.2.16 викласти в такій редакції:
«164.2.16. сума пенсійних внесків у межах недержавного пенсійного забезпечення відповідно до закону, страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), у тому числі, за договорами добровільного медичного страхування та за договором страхування додаткової пенсії, внесків на пенсійні вклади, внесків до фонду банківського управління,  сплачена будь-якою особою - резидентом за платника податку чи на його користь, крім сум, що сплачуються: 
а) особою-резидентом, що визначається вигодонабувачем (бенефіціаром) за такими договорами;
б) одним з членів сім'ї першого ступеня споріднення платника податку;
в) роботодавцем-резидентом за свій рахунок за договорами недержавного пенсійного забезпечення платника податку, якщо така сума не перевищує 15 відсотків нарахованої цим роботодавцем суми заробітної плати платнику податку протягом кожного звітного податкового місяця, за який сплачується пенсійний внесок, внесків до фондів банківського управління, але не більш як п'яти розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік, у розрахунку за місяць за сукупністю таких внесків.»; 
у підпункті 164.2.17:
у абзаці другому підпункту «б» слова «згідно із розділом III цього Кодексу» виключити;
перше речення підпункту «д» викласти у наступній редакції:
«основна сума боргу (кредиту) платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності»;
доповнити підпунктом 164.2.21 такого змісту:
«164.2.21. доходи, визначені як позитивне значення різниці між сумою витрат платника податків, понесених у звітному періоді та сумою доходів, отриманих таким платником податків у цьому ж звітному періоді, з врахуванням норм статті 392 Кодексу»;
29)	У підпункті 165.1.46 пункту 165.1 статті 165 слова «50 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлюється законом;» замінити словами «розмір мінімальної заробітної плати, розмір якої встановлено законом на 1 січня податкового (звітного) року;»;
30)	у статті  167:
у пункті 167.1:
абзац перший – одинадцятий замінити абзацом в наступній редакції:
«167.1. Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.»;
в абзаці чотирнадцятому слово «одинадцятому» замінити на «другому» та цифри «167.5» замінити на «167.6»;
у абзаці першому пункту 167.3 статті 167 після слів «на користь резидентів або нерезидентів» доповнити словами «щодо доходів визначених за методом контролю за витратами та доходами платника податків.»;
пункт 167.5 викласти у такій редакції:
“167.5. Ставки податку до пасивних доходів встановлюються у відсотках бази оподаткування у таких розмірах:
167.5.1. для пасивних доходів (крім зазначених у підпункті 167.5.2 цього пункту) незалежно від країни походження:
15 відсотків — для доходів, загальна сума яких за звітний податковий рік не перевищує 500000 гривень;
20 відсотків — для доходів, загальна сума яких за звітний податковий рік перевищує 500000 гривень, але не перевищує 1000000 гривень, у частині такого перевищення;
25 відсотків — для доходів, загальна сума яких за звітний податковий рік перевищує 1000000 гривень, у частині такого перевищення;
167.5.2. 5 відсотків – для доходів у вигляді дивідендів:
167.5.3. У цьому розділі термін “пасивні доходи” означає такі доходи:
проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок;
проценти на вклад (депозит) у кредитних спілках;
інші проценти (у тому числі дисконтні доходи);
процентний або дисконтний дохід за іменним ощадним (депозитним) сертифікатом;
плата (відсотки), що розподіляється відповідно до пайових членських внесків членів кредитної спілки;
дохід, який виплачується компанією, що управляє активами інституту спільного інвестування, на розміщені активи відповідно до закону, включаючи дохід, що виплачується (нараховується) емітентом у результаті  викупу (погашення) цінних паперів інституту спільного інвестування, який визначається як різниця між сумою, отриманою від викупу, та сумою коштів або вартістю майна, сплаченою платником податку продавцю (у тому числі емітенту) у зв’язку з придбанням таких цінних паперів, як компенсація їх вартості;
дохід за іпотечними цінними паперами (іпотечними облігаціями та сертифікатами) відповідно до закону;
відсотки (дисконт), отриманий власником облігації від їх емітента відповідно до закону;
дохід за сертифікатом фонду операцій з нерухомістю та дохід, отриманий платником податку у результаті викупу (погашення) управителем сертифікатів фонду операцій з нерухомістю в порядку, визначеному в проспекті емісії сертифікатів;
інвестиційний прибуток, включаючи прибуток від операцій з облігаціями внутрішніх державних позик, у тому числі від зміни курсу іноземної валюти;
роялті;
дивіденди.”;
доповнити статтю пунктом 167.6 такого змісту:
«167.6. Ставка податку може становити інший розмір, визначений цим розділом.».
31)	у статті 170:
в абзаці першому підпункту 170.2.9 пункту 170.2 друге речення викласти у наступній редакції:
“Податковий агент, який нараховує (виплачує) платникові податку інвестиційний прибуток протягом звітного місяця, нараховує (утримує, перераховує) під час кожного нарахування (виплати) такого доходу податок за ставкою, визначеною абзацом другим підпункту 167.5.1 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, незалежно від суми нарахованого (виплаченого) доходу.”;
підпункт 170.3.1 пункту 170.3 викласти у такій редакції:
“170.3.1. Роялті оподатковуються за правилами, встановленими для оподаткування дивідендів, за ставками, визначеними підпунктом 167.5.1 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу. При цьому податковий агент, який нараховує (виплачує) платникові податку роялті протягом звітного місяця, нараховує (утримує, перераховує) під час кожного нарахування (виплати) такого доходу податок за ставкою, визначеною абзацом другим підпункту 167.5.1 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, незалежно від суми нарахованого (виплаченого) доходу.”;
підпункти 170.4.1 – 170.4.3 пункту 170.4 викласти у такій редакції:
«170.4.1. Податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів та дисконтних доходів є особа, яка здійснює таке нарахування.
170.4.2. Податковий агент, який нараховує (виплачує) доходи у вигляді процентів, нараховує (утримує) під час кожного нарахування (виплати) такого доходу податок за ставкою, визначеною абзацом другим підпункту 167.5.1 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, незалежно від суми нарахованого (виплаченого) доходу та подає податковий розрахунок у порядку, встановленому підпунктом “б” пункту 176.2 статті 176 цього Кодексу.
170.4.3. Загальна сума податків, утриманих протягом звітного податкового місяця з нарахованих (виплачених) процентів та дисконтних доходів платникові податку, сплачується (перераховується) податковим агентом до бюджету протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем звітного податкового місяця.»
у підпункті 170.5.4 пункту 170.5 слово і цифри  “пункті 167.2” замінити словами і цифрами “підпункті 167.5.2 пункту 167.5”.   
у підпункті 170.9.1 пункту 170.9:
підпункт «а» викласти в такій редакції:
«а) на відрядження - у сумі, що перевищує суму витрат платника податку на таке відрядження, розрахованій згідно із  цим підпунктом.
Не є доходом платника податку – фізичної особи, яка перебуває у трудових відносинах із своїм роботодавцем  або є членом керівних органів підприємств, установ, організацій, сума відшкодованих йому у встановленому законодавством порядку витрат на відрядження в межах фактичних витрат, а саме, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат. 
Зазначені в абзаці другому  цього підпункту витрати не є об’єктом оподаткування цим податком лише за наявності підтвердних документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), у тому числі електронних квитків за наявності посадкового талона та документа про сплату за всіма видами транспорту, в тому числі чартерних рейсів, рахунків, отриманих із готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, в тому числі бронювання місць у місцях проживання, страхових полісів тощо. 
Включаються до оподатковуваного доходу вартість алкогольних напоїв і тютюнових виробів, суми «чайових», за винятком випадків, коли суми таких «чайових» включаються до рахунку згідно із законами країни перебування, а також плата за видовищні заходи. 
До оподатковуваного доходу не включаються також  витрати на відрядження, не підтверджені документально, на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи (добові витрати), понесені у зв'язку з таким відрядженням у межах території України, але не більш як 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження, а для відряджень за кордон - не вище 0,75 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, в розрахунку за кожен календарний день такого відрядження.
Кабінетом Міністрів України окремо визначаються граничні норми добових для відрядження членів екіпажів суден/інших транспортних засобів або суми, що спрямовуються на харчування таких членів екіпажів замість добових, якщо такі судна (інші транспортні засоби): 
провадять комерційну, промислову, науково-пошукову чи риболовецьку діяльність за межами територіальних вод України; 
виконують міжнародні рейси для провадження навігаційної діяльності чи перевезення пасажирів або вантажів за плату за межами повітряного або митного кордону України; 
використовуються для проведення аварійно-рятувальних та пошуково-рятувальних робіт за межами митного кордону або територіальних вод України. 
Суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, визначаються Кабінетом Міністрів України. Сума добових для таких категорій фізичних осіб не може перевищувати суму, встановлену абзацом четвертим цього підпункту. 
Сума добових визначається в разі відрядження: 
у межах України та країн, в'їзд громадян України на територію яких не потребує наявності візи (дозволу на в'їзд), - згідно з наказом про відрядження та відповідними первинними документами; 
до країн, в'їзд громадян України на територію яких здійснюється за наявності візи (дозволу на в'їзд), - згідно з наказом про відрядження та відмітками уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України в закордонному паспорті або документі, що його замінює. 
За відсутності зазначених відповідних підтвердних документів, наказу або відміток уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України в паспорті або документі, що його замінює, сума добових включається до  оподатковуваного доходу  платника податку. 
Будь-які витрати на відрядження не включаються до оподатковуваного доходу платника податку за наявності документів, що підтверджують зв'язок такого відрядження з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає, зокрема (але не виключно) таких: запрошень сторони, що приймає, діяльність якої збігається з діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає; укладеного договору чи контракту; інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з господарською діяльністю роботодавця/сторони, що відряджає. 
Якщо згідно із законами країни відрядження або країн, територією яких здійснюється транзитний рух до країни відрядження, обов'язково необхідно здійснити страхування життя або здоров'я відрядженої особи чи її цивільної відповідальності (у разі використання транспортних засобів), то витрати на таке страхування не включаються до оподатковуваного доходу платника податку.
За запитом представника контролюючого органу роботодавець/сторона, що відряджає, забезпечує за власний рахунок переклад підтвердних документів, виданих іноземною мовою»;
у абзаці другому підпункту «б» слова «граничного розміру таких витрат, передбаченого у розділі ІІІ цього Кодексу» виключити;
підпункт 170.11.1 пункту 170.11 викласти у такій редакції:
“170.11.1. У разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов'язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу (крім доходів, зазначених в підпункті 167.5.1 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу). 
При цьому платник податку — отримувач доходів, джерело виплат яких є іноземним та які належать до доходів, зазначених в підпункті 167.5.1 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, зобов’язаний включити такі доходи до окремого перерахунку доходів згідно з підпунктом “з” пункту 176.1 статті 176 цього Кодексу.”;
у підпункті 170.12.1 слова і цифри  “абзацом першим пункту 167.1 статті 167 цього Кодексу.” замінити словами і цифрами “абзацом другим підпункту 167.5.1 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, незалежно від суми нарахованого (виплаченого) доходу”.
32)	пункт 176.1 статті 176 доповнити підпунктом «з» такого змісту:
“з) подавати податкову декларацію за результатами звітного податкового року у строки, передбачені цим Кодексом для платників податку на доходи фізичних осіб, якщо протягом такого року оподатковувані доходи нараховувалися (виплачувалися, надавалися) у вигляді пасивних доходів (крім дивідендів), та здійснити річний перерахунок суми податку з урахуванням ставок податку, визначених підпунктом 167.5.1 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу.
У разі коли протягом звітного податкового року загальна нарахована (виплачена) сума всіх доходів, зазначених в абзаці першому цього підпункту, не перевищує 120 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, і податковим агентом нарахований (утриманий, перерахований) податок з таких доходів до бюджету за ставкою, визначеною абзацом другим підпункту 167.5.1 пункту 167.5 статті 167 цього Кодексу, платник податку не зобов’язаний подавати річну податкову декларацію з підстав, визначених цим підпунктом.
Нарахований за результатами річного перерахунку податок зменшується на суми:
податку, фактично утриманого та сплаченого податковими агентами протягом звітного податкового року з відповідних доходів згідно з правилами цього розділу;
податку, сплаченого платником податку за кордоном з доходів з іноземних джерел у випадках, передбачених пунктом 170.11 статті 170 цього Кодексу.
Позитивна різниця податку за результатом річного перерахунку включається платником податку до річної податкової декларації та підлягає сплаті платником податку до відповідного бюджету в порядку, встановленому цим Кодексом;”.
підпункт «б» пункту 176.2  виключити;
доповнити підпунктом 176.3 такого змісту:
«176.3. Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів або отримують оплату за послуги, які є підставою для отримання податкової знижки відповідно до статті 166 цього Кодексу або реалізують громадянам товари (роботи, послуги) вартість неподільної одиниці яких перевищує 10 мінімальних заробітних плат, встановленої станом на 1 січня звітного року, зобов’язані: 
подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, суми утриманого з них податку, а також сум отриманих за товари (роботи, послуги) до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку або отримання оплати за товари (роботи, послуги) протягом звітного (податкового) кварталу. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку;».
33)	у статті 177:
пункт 177.4 викласти у такий редакції:
«177.4. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:
177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів що утворюють основу  для  виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.
177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів, робіт, послуг, витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін, (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);
обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством, а також внески, визначені абзацом третім цього підпункту. 
177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у розмірах і порядку, встановлених законом. 
177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов’язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 – 177.4.3 цього пункту, до яких відноситься витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку,  реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов’язаних з виробництвом товарів виконання робіт, наданням послуг.»;
у абзаці першому підпункту 177.5.3 пункту 177.5 слова «та збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності» виключити, а слово «їх» замінити словом «його»;
34)	у статті 212:
у пункті 212.1: 
підпункт 212.1.9 викласти в такій редакції:
«212.1.9. Особа, яка здійснює реалізацію через роздрібну торговельну мережу пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.»;      
доповнити підпунктами 212.1.10 — 212.1.12 такого змісту:
«212.1.10.  Особа,  оптовий постачальник електричної енергії;
212.1.11. Особа, виробник електричної енергії, яка має ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії і продає її поза оптовим ринком електричної енергії;
212.1.12. Особа - власник ввезених на митну територію України транспортних засобів, що переобладнуються у легкові автомобілі, з яких справляється акцизний податок.»;
у пункті 212.3:
в абзаці другому підпункту 212.3.1 слова «п’ятиденний строк» замінити словами «триденний строк»; 
доповнити підпунктом 212.3.2 такого змісту:
«212.3.2. Особи, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів через роздрібну торговельну мережу підлягають обов’язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням пункту продажу товарів не пізніше граничного терміну подання декларації акцизного податку за місяць, в якому розпочато господарську діяльність.»;
у зв’язку з чим підпункт 212.3.2 вважати підпунктом 212.3.3	
підпункт 212.3.3 виключити;
35)	у статті 213:
у пункті 213.1:
підпункт 213.1.2 викласти в такій редакції:
«213.1.2. реалізації та/або передачі в межах одного підприємства підакцизних товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, своїм працівникам, а також здійснення внесків підакцизними товарами (продукцією) до статутного капіталу;»;
підпункт 213.1.7 викласти у такій редакції:
«213.1.7. реалізації через роздрібну торговельну мережу пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.»; 
доповнити підпунктом 213.1.8 – 213.1.9 такого змісту:
«213.1.8. оптового постачання електричної енергії;
213.1.9. переобладнання ввезеного на митну територію України транспортного засобу у підакцизний легковий автомобіль.»;    
у пункті 213.2:
підпункти 213.2.3-213.2.7 виключити;
доповнити підпунктом 213.2.8 такого змісту:
«213.2.8. реалізації електричної енергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками та/або з відновлюваних джерел енергії;»;
у пункті 213.3: 
у підпункті 213.3.5 після слова «реалізації» доповнити словами «та/або передачі в межах одного підприємства»;
в абзаці першому підпункту 213.3.6 слова та розділові знаки «(крім виробництва нафтопродуктів)» виключити;
доповнити реченням такого змісту:
«Ця норма не розповсюджується на операції з ввезення нафтопродуктів;»;
36)	у статті 214: 
пункт 214.1 статті 214 доповнити підпунктами 214.1.3 - 214.1.4 такого змісту:
«214.1.3.  вартість реалізованої електричної енергії без податку на додану вартість;
214.1.4. вартість (з податком на додану вартість) пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів,  зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.7 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.»;
пункт 214.8 виключити.
37)	у статті 215:
у пункті 215.1:
абзац четвертий після слів «скраплений газ» доповнити словами «речовини, що використовуються як компоненти моторних палив»;
доповнити абзацом такого змісту:
«електрична енергія»;
у підпункті 215.3:
у підпункті 215.3.2 цифри та слова:

«2402 20 90 10
	Сигарети без фільтра, цигарки	гривень за 1000 штук
	101,72	відсотків
	12»	
замінити цифрами і словами:

«2402 20 90 10
	Сигарети без фільтра, цигарки	гривень за 1000 штук
	227,33	відсотків
	12»	
у підпункті 215.3.3 цифри та слова:

«2402 20 90 10	Сигарети без фільтра, цигарки	гривень за 1000 штук	133,35»	
замінити цифрами і словами:

«2402 20 90 10	Сигарети без фільтра, цигарки	гривень за 1000 штук	304,11»	

підпункт 215.3.4 викласти в такій редакції:
«215.3.4. нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, альтернативне паливо:
Код товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД	Опис товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД	Ставка акцизного податку у твердих сумах з одиниці реалізованого товару (продукції)	
		одиниця виміру	ставка	
	Легкі дистиляти:			
2710 12 11 10 
2710 12 11 20 
2710 12 11 90	для специфічних процесів переробки	євро за 1000 кілограмів	204	
2710 12 15 10 
2710 12 15 20 
2710 12 15 90	для хімічних перетворень у процесах, крім зазначених у товарних підкатегоріях 
2710 12 11 10, 
2710 12 11 20, 
2710 12 11 90	- " -	204	
	Бензини спеціальні:			
2710 12 21 00	уайт-спірит	- " -	204	
2710 12 25 00	інші спеціальні бензини	- " -	204	
	Бензини моторні:			
2710 12 31 00	бензини авіаційні	- " -	34	
	бензини моторні з вмістом свинцю 0,013 г/л або менше:			
2710 12 41 11 
2710 12 41 12 
2710 12 41 13 
2710 12 41 31 
2710 12 41 32 
2710 12 41 33 
2710 12 41 91 
2710 12 41 92 
2710 12 41 93 
2710 12 45 01 
2710 12 45 02 
2710 12 45 09 
2710 12 49 01 
2710 12 49 02 
2710 12 49 09	із вмістом не менш як 5 мас. % біоетанолу або не менш як 5 мас. % етил-трет-бутилового ефіру або їх суміші	- " -	204	
2710 12 41 14 
2710 12 41 15 
2710 12 41 19 
2710 12 41 34 
2710 12 41 35 
2710 12 41 39 
2710 12 41 94 
2710 12 41 95 
2710 12 41 99 
2710 12 45 12 
2710 12 45 13 
2710 12 45 99 
2710 12 49 12 
2710 12 49 13 
2710 12 49 99	інші бензини	- " -	204	
2710 20 90 00	бензини моторні із вмістом свинцю менш як 0,013 г/л та із вмістом біодизелю	- " -	204	
2710 12 51 10 
2710 12 51 20 
2710 12 51 90 
2710 12 59 10 
2710 12 59 20 
2710 12 59 90	із вмістом свинцю більш як 0,013 г/л	- " -	204	
2710 12 70 00	Паливо для реактивних двигунів	- " -	30	
2710 12 90 00	Інші легкі дистиляти	- " -	204	
2710 20 90 00	інші легкі дистиляти з вмістом 70 мас. % або більше нафтопродуктів із вмістом біодизелю, крім легких дистилятів, що призначені для специфічних та хімічних перетворень і спеціальних та моторних бензинів 	- " -	204	
	Середні дистиляти:			
2710 19 11 10 
2710 19 11 20 
2710 19 11 90	для специфічних процесів переробки	- " -	204	
2710 19 15 10 
2710 19 15 20 
2710 19 15 90	для хімічних перетворень у процесах, не зазначених у підкатегорії 2710 19 11	- " -	204	
	Гас:			
2710 19 21 00	паливо для реактивних двигунів	- " -	24	
2710 19 25 00	інший гас	- " -	204	
2710 19 29 00	Інші середні дистиляти	- " -	204	
2710 19 31 01 
2710 19 31 10 
2710 19 35 01 
2710 19 35 10 
2710 19 43 00 
2710 19 46 00 
2710 19 47 10 
2710 20 11 00 
2710 20 15 00	Важкі дистиляти (газойлі):	- " -	100	
2710 19 31 20 
2710 19 31 30 
2710 19 31 40 
2710 19 35 20 
2710 19 35 30 
2710 19 35 40 
2710 19 47 90 
2710 19 48 00 
2710 20 17 00 
2710 20 19 00	Важкі дистиляти (газойлі):	- " -	134	
2710 19 62 
2710 19 64 
2710 19 68 
2710 20 31 
2710 20 35 
2710 20 39	Тільки паливо пічне побутове	- " -	104	
2710 19 51 00	Паливо рідке (мазут) для специфічних процесів переробки	- " -	104	
2710 19 55 00	Паливо рідке (мазут) для хімічних перетворень у процесах, крім зазначених у товарній підкатегорії 2710 19 51 00	- " -	104	
2711 11 00 00	Скраплений газ природний	- " -	8	
2711 12 11 00 
2711 12 19 00 
2711 12 91 00 
2711 12 93 00 
2711 12 94 00 
2711 12 97 00 
2711 13 10 00 
2711 13 30 00 
2711 13 91 00 
2711 13 97 00 
2711 14 00 00 
2711 19 00 00	Скраплений газ (пропан або суміш пропану з бутаном) та інші гази	- " -	52	
2707 10 90 00	Бензол сирий кам’яновугільний	- " -	250	
2905 11 00 00	Метанол технічний (метиловий спирт)	- " -	400	
3826 00 10 00 
3826 00 90 00	Біодизель та його суміші (що не містять або містять менш як 70 мас. % нафти або нафтопродуктів, одержаних з бітумінозних порід) на основі моноалкільних складних ефірів жирних кислот	- " -	104	
3824 90 97 10
	Паливо моторне альтернативне
	- " -	99»	
абзац перший підпункту 215.3.5 викласти в такій редакції:
«215.3.5. автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів, зазначених у товарній позиції 8702 згідно з УКТ ЗЕД), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони, гоночні автомобілі, у тому числі автомобілі, за які при ввезенні на митну територію України не було сплачено акцизного податку і які в установленому законодавством порядку подаються до органів внутрішніх справ України для реєстрації або перереєстрації у зв’язку зі зміною моделі транспортного засобу, яка до переобладнання відповідала товарній позиції 8704 згідно з УКТ ЗЕД, а після переобладнання відповідає товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД.»;
доповнити підпунктами 215.3.9 – 215.3.10 в такій редакції:
215.3.9. електрична енергія:
Код товару (продукції) згідно з 
УКТ ЗЕД	Опис товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД	Одиниця виміру	Ставки податку (адвалорна) 	
2716 00 00 00 	Електроенергія 	відсотків	3,2	
215.3.10. Для пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу реалізованих відповідно до підпункту 213.1.7 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості, але не більше як 2 відсотки.»;
38)	статтю 2151 виключити;
39)	у статті 216:
пункт 216.7 викласти в такій редакції:	
«216.7. Датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації через роздрібну торгівельну мережу пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну та товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, є дата здійснення розрахункової операції, відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок є дата надходження оплати за проданий товар.»;
доповнити пунктом 216.8 – 216.9 такого змісту:
«216.8. Датою виникнення податкових зобов'язань щодо постачання електроенергії є дата підписання акту прийому-передачі електроенергії.
216.9. Датою виникнення податкових зобов’язань у разі здійснення переобладнання непідакцизного транспортного засобу у підакцизний легковий автомобіль є дата видачі документа про відповідність переобладнаного автомобіля вимогам безпеки дорожнього руху. У цьому випадку акцизний податок сплачується власником такого транспортного засобу не пізніше дати подання документів до органу внутрішніх справ України для реєстрації або перереєстрації такого транспортного засобу.»;
40)	статтю 219 виключити;
41)	у статті 220:
у назві після слова «податку» доповнити словами «з тютюнових виробів»;
пункт 220.2 викласти в редакції:  
«220.2 Декларація про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) (далі - декларація), встановлені виробником або імпортером товарів (продукції), подається  центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, в електронній формі, визначеній центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.»;
пункт 220.6 викласти в редакції:
«220.6. Декларація подається засобами електронного зв’язку в електронній формі уповноваженою особою виробника або імпортера підакцизних товарів (продукції), та вважається прийнятою за наявності  квитанції про отримання податкової декларації засобами електронного зв’язку,  що містить дату прийняття та реєстраційного номера прийнятої декларації.»;
пункт 220.10 виключити;
42)	у статті 222:
у підпункті 222.1.1 пункту 222.1 слова «виробниками підакцизних товарів (продукції)» замінити словами «платниками акцизного податку»;
пункт 222.2 доповнити підпунктом 222.2.3 такого змісту:
«222.2.3. Платники акцизного податку при зверненні до органів внутрішніх справ України для реєстрації або перереєстрації переобладнаного непідакцизного транспортного засобу у підакцизний легковий автомобіль зобов’язані пред’явити квитанції або платіжні доручення про сплату податку з відміткою банку про дату виконання платіжного доручення.»;
доповнити пунктами 222.3 – 222.4 такого змісту:
«222.3. Особи — виробники електричної енергії на малих гідроелектростанціях спрямовують кошти у розмірі суми податку на будівництво нових та реконструкцію і модернізацію діючих малих гідроелектростанцій.;
222.4. Сплата податку при реалізації пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну та товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу через роздрібну торговельну мережу.
222.4.1. Суми податку перераховуються до бюджету особами, яка здійснює реалізацію пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну та товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу через роздрібну торговельну мережу протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період. 
222.4.2. Особа, яка здійснює реалізацію пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну та товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу через роздрібну торговельну мережу сплачує податок за місцем здійснення реалізації таких товарів.»;
43)	пункт 223.2 статті 223 викласти в такій редакції:
«223.2. Платник податку з підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України; імпортер алкогольних напоїв та тютюнових виробів; особа, яка здійснює реалізацію пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну та товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу через роздрібну торговельну мережу; оптовий постачальник електричної енергії подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.»;
44)	статтю 224 доповнити пунктом 224.3 такого змісту:
«224.3. Контроль за цільовим використанням коштів, зазначених у пункті 222.3 статті 222 цього Кодексу, покладається на національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.»;
в пункті 226.7 статті 226 після слів “маркованої продукції” доповнити словами “крім акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу алкогольних напоїв”;
45)	у статті 229:
у підпунктах 229.2.1, 229.2.3 пункту 229.2 та підпунктах 229.3.1, 229.3.3, 229.3.7 пункту 229.3 цифри «2710 11 11 00» замінити цифрами та розділовими знаками «2710 12 11 10, 2710 12 11 20, 2710 12 11 90»;
у підпункті 229.4.1 пункту 229.4 та підпункту 229.5.1 пункту 229.5 цифри та розділові знаки «2710 11 11 00, 2710 11 15 00, 2710 11 21 00, 2710 19 11 00, 2710 19 15 00» замінити цифрами та розділовими знаками «2710 12 11 10, 2710 12 11 20, 2710 12 11 90; 2710 12 15 10, 2710 12 15 20, 2710 12 15 90; 2710 12 21 00; 2710 19 11 10; 2710 19 11 20; 2710 19 11 90; 2710 19 15 10; 2710 19 15 20; 2710 19 15 90»
підпункт 229.6.1 пункту 229.6  доповнити абзацом такого змісту:
«Операції з передачі у рамках єдиного технологічного циклу речовин, що використовуються як компоненти моторних палив (код 2707 10 90 00 згідно з УКТ ЗЕД) у межах однієї юридичної особи здійснюються без оформлення податкового векселя з обов’язковим підтвердженням цільового використання таких речовин в порядку, передбаченому пунктом 229.6 цієї статті для операцій з оформленням податкового векселя»;
46)	розділ VІІ «Збір за першу реєстрацію транспортного засобу» виключити;
47)	у статті 240:
пункт 240.2 викласти у такій редакції:
«240.2. Платниками податку за спеціальне використання лісових ресурсів є лісокористувачі — юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, постійні представництва нерезидентів, які отримують доходи з джерел їх походження з України або виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, фізичні особи (крім фізичних осіб, які мають право безоплатно без видачі спеціального дозволу використовувати лісові ресурси відповідно до лісового законодавства), а також фізичні особи — підприємці, які здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів на підставі спеціального дозволу (лісорубного квитка або лісового квитка) або відповідно до умов договору довгострокового тимчасового користування лісами.»;
доповнити пунктом 240.21 такого змісту:
«240.21. Платниками податку є юридичні та фізичні особи, які здійснюють першу реєстрацію в Україні транспортних засобів, що відповідно до статті 242 цього Кодексу є об’єктами оподаткування.»;
доповнити пунктом 240.6 такого змісту:
«240.6. Від сплати податку під час першої реєстрації в Україні транспортних засобів звільняються легкові автомобілі для інвалідів з об’ємом циліндрів двигуна до 1500 куб. сантиметрів, що придбані за рахунок коштів державного чи місцевих бюджетів та/або безоплатно передані інвалідам відповідно до законодавства України, транспортні засоби будинків-інтернатів для громадян похилого віку та інвалідів, дитячих будинків-інтернатів, пансіонатів для ветеранів війни і праці, геріатричних пансіонатів, реабілітаційних установ для інвалідів та дітей-інвалідів, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів.
У разі відчуження транспортних засобів, зазначених у цьому пункті, особи, які отримали такі транспортні засоби у власність, зобов'язані сплатити податок за ставками у порядку та на умовах, передбачених цим розділом.»;
48)	статтю 241 виключити;
49)	у статті 242:
підпункт 242.1.4 пункту 242.1 викласти у такій редакції:
«242.1.4. за спеціальне використання лісових ресурсів:
242.1.4.1. деревина, заготовлена в порядку рубок головного користування;
242.1.4.2. деревина, заготовлена під час проведення заходів:
щодо поліпшення якісного складу лісів, їх оздоровлення, посилення захисних властивостей (у деревостанах віком понад 40 років — рубки догляду за лісом, вибіркові санітарні рубки, вибіркові лісовідновні рубки, рубки, пов’язані з реконструкцією, ландшафтні рубки і рубки переформування; незалежно від віку деревостанів — суцільні санітарні та суцільні лісовідновні рубки);
з розчищення лісових ділянок, вкритих лісовою рослинністю, у зв’язку з будівництвом гідровузлів, трубопроводів, шляхів тощо;
242.1.4.3. другорядні лісові матеріали (заготівля живиці, пнів, лубу та кори, деревної зелені, деревних соків та інших другорядних лісових матеріалів, передбачених нормативно-правовими актами з ведення лісового господарства);
242.1.4.4. побічні лісові користування (заготівля сіна, випасання худоби, заготівля дикорослих плодів, горіхів, грибів, ягід, лікарських рослин, збирання лісової підстилки, заготівля очерету та інших побічних лісових користувань, передбачених нормативно-правовими актами з ведення лісового господарства);
242.1.4.5. використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей та проведення науково-дослідних робіт.»;
доповнити пунктами 242.2 та 242.3 такого змісту:
«242.2. Транспортні засоби, які є об’єктами оподаткування під час першої реєстрації в Україні:
242.2.1. колісні транспортні засоби, крім:
транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що закріплені на праві оперативного управління за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, які повністю утримуються за рахунок коштів бюджету, крім тих, що віднесені до транспортної групи, в порядку, визначеному головним органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, оборони і військового будівництва;
транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що закріплені на праві оперативного управління за військовими формуваннями головного органу в системі центральних органів виконавчої влади у сфері охорони громадського порядку, забезпечення громадської безпеки, безпеки дорожнього руху, які повністю утримуються за рахунок коштів бюджету, крім тих, що віднесені до транспортної групи, в порядку, визначеному таким головним органом;
транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що закріплені на праві оперативного управління за підрозділами служби цивільного захисту, які повністю утримуються за рахунок коштів бюджету, крім тих, що віднесені до транспортної групи, в порядку, визначеному головним органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сфері цивільного захисту населення;
транспортних засобів вантажних, самохідних, що використовуються на заводах, складах, у портах та аеропортах для перевезення вантажів на короткі відстані, — товарна позиція 8709 згідно з УКТ ЗЕД;
транспортних засобів швидкої медичної допомоги;
машин і механізмів для сільськогосподарських робіт — товарні позиції 8432 і 8433 згідно з УКТ ЗЕД;
причепів (напівпричепів);
мопедів;
велосипедів;
242.2.2. судна, зареєстровані у Державному судновому реєстрі України або у Судновій книзі України;
242.2.3. літаки і вертольоти, зареєстровані у Державному реєстрі цивільних повітряних суден України або у Реєстрі державних повітряних суден України, крім:
літаків і вертольотів Збройних Сил України;
літаків і вертольотів головного органу у системі центральних органів виконавчої влади з питань забезпечення реалізації державної політики у сфері цивільного захисту населення, а також органів управління та сил цивільного захисту, що виконують завдання цивільного захисту.
242.3. База оподаткування під час першої реєстрації в Україні транспортних засобів визначається:
242.3.1. для колісних транспортних засобів:
для мотоциклів, легкових автомобілів (крім легкових автомобілів, обладнаних електродвигуном), автобусів (у тому числі мікроавтобусів), тракторів, вантажних автомобілів (у тому числі сідельних тягачів, інших спеціалізованих та спеціальних вантажних транспортних засобів, інших колісних транспортних засобів) — за об’ємом циліндрів двигуна в куб. сантиметрах;
для легкових автомобілів, обладнаних електродвигуном, — за потужністю двигуна в кВт;
242.3.2. для суден:
для суден, обладнаних двигуном, — за потужністю двигуна в кВт;
для суден, які не обладнані двигуном, — за довжиною корпусу судна в сантиметрах;
242.3.3. для літаків, вертольотів — за максимальною злітною масою.
База оподаткування для транспортних засобів, зазначених у пункті 242.3 цієї статті, визначається окремо для кожного транспортного засобу.»;
50)	статтю 244 викласти у такій редакції:
«244. Ставки податку за спеціальне використання лісових ресурсів
244.1. Ставки податку за заготівлю деревини основних лісових порід:
Найменування лісової породи	Розряд	Ставка за 1 щільний куб. метр деревини, гривень	
		ділової (без кори)	дров'яної (з корою)	
		великої	середньої	дрібної		
Перший пояс лісів	
Сосна	
 	1	171,28	109,54	42,12	4,34	
 	2	121,72	78,24	30,42	3,32	
 	3	98,24	63,28	24,4	2,66	
 	4	73,88	46,96	18,06	2	
 	5	48,68	31,28	12,04	1,34	
Модрина	
 	1	76,94	65,2	25,4	5,66	
 	2	55,42	46,96	18,06	4,34	
 	3	43,72	37,8	14,38	3,32	
 	4	32,6	28,06	10,7	2,34	
 	5	22,16	18,92	7,36	1,68	
Ялина, ялиця	
 	1	106,3	90,64	34,76	4,02	
 	2	78,9	67,18	26,08	2,66	
 	3	63,28	54,14	20,72	2,34	
 	4	47,62	40,44	15,38	1,68	
 	5	31,96	26,74	10,38	1,34	
Дуб (крім дуба коркового)	
 	1	449,38	215,94	71,9	7,36	
 	2	322,34	154,98	51,48	5,36	
 	3	258,14	123,36	41,46	4,34	
 	4	193,92	93,3	31,1	3,02	
 	5	127,06	61,68	20,72	2,34	
Ясен, клен (крім явора)	
 	1	168,52	143,94	71,9	7,36	
 	2	120,86	103,32	51,48	5,36	
 	3	96,8	82,26	41,46	4,34	
 	4	72,7	62,2	31,1	3,02	
 	5	47,66	41,14	20,72	2,34	
Бук	
 	1	323,98	208,4	69,56	6,34	
 	2	230,72	148,24	49,5	4,34	
 	3	185,56	118,88	39,8	3,68	
 	4	139,42	88,76	29,76	2,66	
 	5	93,3	59,44	19,74	1,68	
Береза, вільха чорна, граб звичайний, в'яз, липа	
 	1	25,08	21,58	16,04	5,66	
 	2	17,54	15,06	11,56	4,34	
 	3	14,04	12,54	9,52	3,32	
 	4	10,52	9,04	7,02	2,34	
 	5	7,02	6,02	4,5	1,68	
Осика, вільха сіра, тополя	
 	1	14,52	12,54	9,52	4,02	
 	2	10,52	9,04	6,52	2,66	
 	3	8,54	7,02	5,54	2,34	
 	4	6,52	5,54	4,02	1,68	
 	5	4,02	3,5	2,52	0,66	
Другий пояс лісів	
Сосна	
 	1	146,04	93,26	35,78	3,68	
 	2	103,44	66,52	25,74	2,66	
 	3	82,58	53,46	20,72	2,34	
 	4	62,58	39,8	15,38	1,68	
 	5	41,74	26,74	10,38	1	
Модрина	
 	1	65,88	56,74	21,72	5,36	
 	2	47,62	40,44	15,38	3,68	
 	3	37,8	31,96	12,36	3,02	
 	4	28,06	24,14	9,34	2,34	
 	5	18,92	16,32	6,34	1,34	
Ялина, ялиця	
 	1	93,88	80,22	30,76	3,32	
 	2	67,18	57,36	22,06	2,34	
 	3	53,46	45,64	17,72	2	
 	4	40,44	34,58	13,36	1,68	
 	5	26,74	22,84	8,68	1	
Дуб (крім дуба коркового)	
 	1	382,5	184,32	61,5	6,02	
 	2	274,18	131,68	43,8	4,34	
 	3	218,02	105,34	34,76	3,32	
 	4	163,16	78,24	26,44	2,66	
 	5	109,66	52,64	17,72	1,68	
Ясен, клен (крім явора)	
 	1	143,44	122,88	61,5	6,02	
 	2	102,82	87,76	43,8	4,34	
 	3	81,74	70,22	34,76	3,32	
 	4	61,2	52,16	26,44	2,66	
 	5	41,14	35,12	17,72	1,68	
Бук	
 	1	275,84	176,8	58,84	5,36	
 	2	196,6	125,66	42,12	3,68	
 	3	157,5	100,82	33,78	3,02	
 	4	118,34	75,22	25,4	2,34	
 	5	79,24	50,42	16,74	1,68	
Береза, вільха чорна, граб звичайний, в'яз, липа	
 	1	20,54	17,54	13,54	5,02	
 	2	15,06	13,02	9,52	3,68	
 	3	12,04	10,04	8,02	2,66	
 	4	9,04	8,02	5,54	2,34	
 	5	6,02	5,02	4,02	1,34	
Осика, вільха сіра, тополя	
 	1	12,54	11,02	8,02	3,32	
 	2	9,04	8,02	5,54	2,34	
 	3	7,02	6,52	5,02	2	
 	4	5,54	4,5	3,5	1,68	
 	5	3,5	3,5	2,52	1	
244.2. Ставки податку за заготівлю деревини неосновних лісових порід:
Найменування лісової породи	Розряд	Ставка за 1 щільний куб. метр деревини, гривень	
		ділової (без кори)	дров'яної (з корою)	
		великої	середньої	дрібної		
Перший пояс лісів	
Самшит	
 	1	790,44	675,56	337,7	7,36	
 	2	564,72	482,48	241,4	5,36	
 	3	451,88	386,18	192,92	4,34	
 	4	339,04	289,38	144,78	3,02	
 	5	225,7	193,1	96,62	2,34	
Бархат, горіх	
 	1	492,5	421,3	210,64	7,36	
 	2	352,1	300,92	150,46	5,36	
 	3	281,38	240,74	120,38	4,34	
 	4	211,14	180,56	90,6	3,02	
 	5	140,92	120,38	60,18	2,34	
Груша, кизил, явір	
 	1	395,22	338,04	168,86	7,36	
 	2	282,36	241,22	120,72	5,36	
 	3	225,7	193,1	96,62	4,34	
 	4	169,52	144,96	72,56	3,02	
 	5	112,86	96,8	48,48	2,34	
Абрикос, вишня, ялівець, обліпиха, слива (крім терну), черешня, шовковиця, яблуня	
 	1	295,4	252,28	126,06	7,36	
 	2	211,14	180,08	89,92	5,36	
 	3	168,52	143,94	71,9	4,34	
 	4	126,9	107,82	53,84	3,02	
 	5	84,26	72,22	36,12	2,34	
Каштан, дуб корковий	
 	1	246,26	210,64	105,34	7,36	
 	2	176,04	150,46	75,22	5,36	
 	3	140,92	120,38	60,18	4,34	
 	4	105,84	90,28	45,16	3,02	
 	5	70,22	60,18	30,42	2,34	
Барбарис, гледичія, кипарис, шипшина	
 	1	197,6	168,52	84,6	7,36	
 	2	140,92	120,38	60,18	5,36	
 	3	112,34	96,3	48,14	4,34	
 	4	84,26	72,22	36,12	3,02	
 	5	56,66	48,66	24,4	2,34	
Акація, бересклет, бірючина, глід, граб східний, тамарикс, калина, крушина, ліщина, горобина, бузок, скумпія, свидина, терен, черемха	
 	1	147,98	126,38	63,18	7,36	
 	2	105,84	90,28	45,16	5,36	
 	3	84,26	72,22	36,12	4,34	
 	4	63,72	54,16	27,42	3,02	
 	5	42,64	36,12	18,06	2,34	
Верба, чагарники (крім зазначених в інших позиціях)	
 	1	49,14	42,12	21,08	4,02	
 	2	35,12	30,1	15,06	2,66	
 	3	28,08	24,08	12,04	2,34	
 	4	21,08	18,06	9,04	1,68	
 	5	14,04	12,04	6,02	1,34	
Другий пояс лісів	
Самшит	
 	1	669,54	572,24	286,22	6,02	
 	2	477,96	408,76	204,3	4,34	
 	3	382,68	327	163,84	3,32	
 	4	286,86	245,26	122,7	2,66	
 	5	191,58	163,5	81,92	1,68	
Бархат, горіх	
 	1	419,28	358,6	179,22	6,02	
 	2	299,4	256,28	128,06	4,34	
 	3	239,72	204,64	102,32	3,32	
 	4	179,54	154,48	76,56	2,66	
 	5	119,86	102,82	51,16	1,68	
Груша, кизил, явір	
 	1	334,52	285,88	143,1	6,02	
 	2	239,24	204,12	102,32	4,34	
 	3	191,58	163,5	81,92	3,32	
 	4	143,44	122,88	61,5	2,66	
 	5	95,82	81,74	40,78	1,68	
Абрикос, вишня, ялівець, обліпиха, слива (крім терну), черешня, шовковиця, яблуня	
 	1	251,78	214,66	107,68	6,02	
 	2	179,54	153,46	76,56	4,34	
 	3	143,44	122,88	61,5	3,32	
 	4	107,82	92,26	46,14	2,66	
 	5	71,72	61,2	30,76	1,68	
Каштан, дуб корковий	
 	1	209,66	179,54	89,92	6,02	
 	2	149,96	128,4	64,2	4,34	
 	3	119,86	102,82	51,16	3,32	
 	4	89,8	76,74	38,44	2,66	
 	5	59,68	51,16	25,74	1,68	
Барбарис, гледичія, кипарис, шипшина	
 	1	167,52	142,94	71,54	6,02	
 	2	119,38	102,32	50,82	4,34	
 	3	95,82	81,74	40,78	3,32	
 	4	71,72	61,2	30,76	2,66	
 	5	47,66	41,14	20,42	1,68	
Акація, бересклет, бірючина, глід, граб східний, тамарикс, калина, крушина, ліщина, горобина, бузок, скумпія, свидина, терен, черемха	
 	1	125,88	107,32	53,84	6,02	
 	2	89,8	76,74	38,44	4,34	
 	3	71,72	61,2	30,76	3,32	
 	4	53,68	46,14	23,06	2,66	
 	5	36,12	30,58	15,38	1,68	
Верба, чагарники (крім зазначених в інших позиціях)	
 	1	41,62	35,6	17,72	3,32	
 	2	30,1	25,58	12,72	2,34	
 	3	24,08	20,54	10,38	2	
 	4	18,06	15,54	7,7	1,68	
 	5	12,04	10,04	5,36	1	
244.3. Ставки податку, встановлені пунктами 244.1 і 244.2 цієї статті, застосовуються при заготівлі деревини в порядку рубок головного користування та під час проведення заходів щодо поліпшення якісного складу лісів, їх оздоровлення, посилення захисних властивостей (у деревостанах віком понад 40 років - рубки догляду за лісом, вибіркові санітарні рубки, вибіркові лісовідновні рубки, рубки, пов'язані з реконструкцією, ландшафтні рубки і рубки переформування; незалежно від віку деревостанів - суцільні санітарні та суцільні лісовідновні рубки) та заходів з розчищення лісових ділянок, вкритих лісовою рослинністю, у зв'язку з будівництвом гідровузлів, трубопроводів, шляхів тощо. 
244.4. Ставки податку за заготівлю деревини застосовуються з урахуванням розподілу лісів за поясами і розрядами. 
244.5. Розподіл лісів за поясами: 
244.5.1. до першого поясу належать усі ліси, за винятком лісів Закарпатської, Івано-Франківської та Чернівецької областей і лісів гірської зони Львівської області; 
244.5.2. до другого поясу належать ліси Закарпатської, Івано-Франківської та Чернівецької областей і ліси гірської зони Львівської області. 
244.6. Розряди встановлюються для кожного кварталу (урочища) виходячи з нижчезазначеної відстані між центром кварталу і найближчим нижнім складом лісозаготівельника, до якого деревина вивозиться безпосередньо з лісосіки, або пунктом відвантаження деревини залізницею: 
Розряди	1	2	3	4	5	
Відстань, кілометрів	    до 10	 10,1 — 25	25,1 — 40	40,1 — 60	60,1 і більше	
244.7. Відстань (пряма) від центру кварталу (урочища) до нижнього складу або пункту відвантаження деревини залізницею визначається за картографічними матеріалами і коригується залежно від геоморфологічних умов місцевості за такими коефіцієнтами: 
244.7.1. у лісах з рівнинним рельєфом - 1,1; 
244.7.2. у лісах з горбистим рельєфом або у лісах, понад 30 відсотків площі яких зайнято болотами, - 1,25; 
244.7.3. у лісах з гірським рельєфом - 1,5. 
244.8. Пунктом відвантаження деревини залізницею вважається пункт (залізнична станція, роз'їзд), де дозволено здійснення такої операції, незалежно від наявності на ньому відповідних складів. 
244.9. Зміна розподілу лісів за розрядами здійснюється у разі: 
244.9.1. закриття діючих або відкриття нових пунктів (залізничних станцій чи роз'їздів) відвантаження деревини; 
244.9.2. виявлення порушення установленого порядку розподілу лісів за розрядами. 
244.10. До великої деревини всіх лісових порід належать відрізки стовбура (у верхньому перетині без кори) діаметром від 25 сантиметрів і більше, до середньої - діаметром від 13 до 24 сантиметрів, до дрібної - діаметром від 3 до 12 сантиметрів. 
До дров'яної деревини належать сортименти, які можна використовувати для технологічних потреб, а також не придатні для промислової переробки (дрова паливні). 
На дров'яну деревину, використану для технологічних потреб, донараховується податок за результатами фактичної заготівлі у розмірі 70 відсотків установлених пунктами 244.1 і 244.2 цієї статті ставок податку за ділову дрібну деревину відповідної лісової породи.           Ставки податку за ділову і дров'яну деревину липи встановлені пунктами 244.1 і 244.2 цієї статті без урахування кори, а за дров'яну деревину решти лісових порід - з корою. 
За ліквід з крони встановлюється податок у розмірі 40 відсотків, а за порубкові залишки, що підлягають використанню, - 20 відсотків ставок податку за дров'яну деревину відповідної лісової породи. 
На деревину, заготовлену під час вибіркових рубок: головного користування ставки - податку знижуються на 20 відсотків, а заходів щодо поліпшення якісного складу лісів, їх оздоровлення, посилення захисних властивостей (у деревостанах віком понад 40 років - рубки догляду за лісом, вибіркові санітарні рубки, вибіркові лісовідновні рубки, рубки, пов'язані з реконструкцією, ландшафтні рубки і рубки переформування) - на 50 відсотків. Знижки у відсотках обчислюються з кожної ставки податку окремо. 
244.11. За заготівлю другорядних лісових матеріалів, здійснення побічних лісових користувань та використання корисних властивостей лісів ставки податку встановлюються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.»;
51)	доповнити статтею 2481 такого змісту:
«Стаття 2481. Ставки податку під час першої реєстрації в Україні транспортних засобів
2481.1. Ставки податку для колісних транспортних засобів:
2481.1.1. для мотоциклів: 
Група	Об'єм циліндрів двигуна, куб. сантиметрів	Ставка податку, гривень за 100 куб. сантиметрів об'єму циліндрів двигуна	
	від	до (включно)		
1	до 500	3,82	
2	501	800	6,37	
3	понад 800	12,73	
2481.1.2. для легкових автомобілів (крім автомобілів, обладнаних електродвигуном): 
Група	Об'єм циліндрів двигуна, куб. сантиметрів	Ставка податку, гривень за 100 куб. сантиметрів об'єму циліндрів двигуна	
	від	до (включно)		
1	до 1000	3,82	
2	1001	1500	6,37	
3	1501	1800	8,9	
4	1801	2500	12,73	
5	2501	3500	31,82	
6	3501	4500	50,9	
7	4501	5500	57,27	
8	5501	6500	69,99	
9	понад 6500	76,35	
2481.1.3. для легкових автомобілів, обладнаних електродвигуном, — 0,63 гривні за 1 кВт потужності двигуна;
2481.1.4. для автобусів, у тому числі мікроавтобусів, — 6,37 гривень за 100 куб. сантиметрів об’єму циліндрів двигуна;
2481.1.5. для тракторів — 3,17 гривні за 100 куб. сантиметрів об’єму циліндрів двигуна;
2481.1.6. для вантажних та вантажо-пасажирських автомобілів: 
Група	Об'єм циліндрів двигуна, куб. сантиметрів	Ставка податку, гривень за 100 куб. сантиметрів об'єму циліндрів двигуна	
	від	до (включно)		
1	до 8200	19,09	
2	8201	15000	25,45	
3	понад 15000	31,82	
Податок для вантажопасажирських автомобілів сплачується за ставками, установленими для вантажних автомобілів;
2481.1.7. для сідельних тягачів — 19,09 гривень за 100 куб. сантиметрів об’єму циліндрів двигуна;
2481.1.8. для автомобілів спеціального призначення — 6,37 гривень за 100 куб. сантиметрів об’єму циліндрів двигуна.
2481.1.9. для інших колісних транспортних засобів, які не зазначені у підпунктах 2481.1.1 — 2481.1.8 цього пункту, — 5,85 гривень за 100 куб. сантиметрів об’єму циліндрів двигуна.
2481.2. Ставки податку для суден:
2481.2.1. для суден, оснащених стаціонарним або підвісним двигуном (двигунами): 
Група	Потужність двигуна, кВт	Ставка податку, гривень за 1 кВт потужності двигуна	
1	до 55 (включно)	3,17	
2	понад 55	3,82	
2481.2.2. для суден, не оснащених двигуном:
Група	Довжина корпусу судна, метрів	Ставка податку, гривень за 100 сантиметрів довжини корпусу судна	
1	до 7,5 (включно)	8,90	
2	понад 7,5	17,82	
2481.3. Ставки податку для літаків і вертольотів:
2481.3.1. для літаків — 1,28 гривня за кожен кілограм максимальної злітної маси;
2481.3.2. для вертольотів — 1,28 гривня за кожен кілограм максимальної злітної маси.
2481.4. Ставки податку, встановлені пунктами 2481.1 — 2481.3 цієї статті, застосовуються:
2481.4.1. для нових транспортних засобів — з коефіцієнтом 1;
2481.4.2. для транспортних засобів (крім транспортних засобів, зазначених у підпунктах 2481.1.3 і 2481.1.5 пункту 2481.1 цієї статті), які використовувалися до 8 років, — з коефіцієнтом 2;
2481.4.3. для транспортних засобів, зазначених у пунктах 2481.2 і 2481.3 цієї статті, які використовувалися понад 8 років, — з коефіцієнтом 3;
2481.4.4. для транспортних засобів, зазначених у пункті 2481.1 цієї статті (крім транспортних засобів, зазначених у підпунктах 2481.1.3 і 2481.1.5 пункту 2481.1 цієї статті), які використовувалися понад 8 років, з коефіцієнтом 40.»;
52)	у статті 249:
у пункті 249.1 слова та цифри «(крім тих, які визначені пунктом 240.2 цього Кодексу), податковими агентами (які визначені підпунктом 241.2.1 пункту 241.2 статті 241 цього Кодексу). Податкові агенти, які визначені підпунктом 241.2.2 пункту 241.2 статті 241 цього Кодексу, обчислюють суми податку на дату подання митної декларації для митного оформлення» замінити словами та цифрами «, крім тих, які визначені пунктом 240.21 статті 240 цього Кодексу»;  
пункт 249.4 виключити;
доповнити пунктами 249.9 та 249.10 такого змісту:
«249.9. Особливості обчислення та перерахунку податку за спеціальне використання лісових ресурсів.
249.9.1. Суб'єкти лісових відносин, які видають спеціальні дозволи, до 10 числа місяця, що настає за звітним кварталом, направляють контролюючим органам перелік лісокористувачів, яким видано лісорубні квитки та лісові квитки, за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства. 
249.9.2. Сума податку обчислюється суб'єктами лісових відносин, які видають спеціальні дозволи, і зазначається у таких дозволах. 
249.9.3. Сума податку, зазначена в лісорубному та в лісовому квитках, підлягає перерахунку суб'єктом лісових відносин, який видає спеціальні дозволи, у разі якщо: 
а) загальна кількість фактично заготовленої деревини під час її відпуску з обліком за площею перевищує зазначену в лісорубному квитку та кількість більше ніж на 10 відсотків; 
б) фактичний обсяг використання лісових ресурсів перевищує зазначений у лісовому квитку на весь обсяг такого перевищення. 
Підставою для перерахунку є спеціальні дозволи та акти огляду місць використання лісових ресурсів. 
249.9.4. Суб'єктом лісових відносин, який видає спеціальні дозволи, перерахунок податку за заготівлю деревини і заготівлю другорядних лісових матеріалів, побічні лісові користування та використання корисних властивостей лісів здійснюється також у разі: 
249.9.4.1. виправлення технічних помилок, які можуть бути допущені під час проведення матеріальної і грошової оцінки лісосік, другорядних лісових матеріалів, побічних лісових користувань та використання корисних властивостей лісів, відпущених за лісорубними квитками або лісовими квитками, неправильного застосування сортиментних таблиць, поясів, розрядів та ставок податку, а також виправлення арифметичних помилок, допущених під час підрахунків; 
249.9.4.2. анулювання лісорубного та/або лісового квитка у зв'язку з вилученням земель для інших потреб. В інших випадках анулювання або видачі дубліката лісорубного квитка та/або лісового квитка перерахунок податку не здійснюється і вся нарахована за такими квитками сума податку повністю сплачується до відповідних бюджетів; 
249.9.4.3. надання лісокористувачеві відстрочки: 
а) на заготівлю деревини - сума податку за заготівлю залишеної на пні деревини збільшується на 1,5 відсотка незалежно від строку, на який надано відстрочку; 
б) на вивезення деревини - сума податку за невивезену вчасно деревину збільшується на 1,5 відсотка за кожний місяць відстрочки; 
249.9.4.4. додаткового продовження строку вивезення, але не більш як на три місяці. При цьому лісокористувачем сума податку за обсяг невивезеної вчасно деревини збільшується на 5 відсотків за кожний місяць відстрочки. 
249.9.5. Незалежно від способу обліку деревини, що відпускається на пні (за площею, пеньками, приблизною кількістю), лісокористувачі, які допустили неповну заготівлю деревини, що дозволена для вирубки за виписаними лісорубними квитками, або взагалі її не проводили, податок обчислюють і сплачують повністю за всю дозволену для заготівлі кількість деревини, що зазначена в дозволі. 
249.9.6. Лісокористувачі, у яких за результатами діяльності здійснюється перерахунок податку, відображають донараховані суми податку в розрахунку за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
249.10. Сума податку під час першої реєстрації в Україні транспортних засобів обчислюється щодо кожного транспортного засобу як добуток відповідної бази оподаткування, ставки податку та відповідного коефіцієнта, зазначеного у пункті 2481.4 статті 2481 цього Кодексу.»; 
53)	у статті 250:
пункт 250.1 після слова «кварталу» доповнити словами «, а для податку під час першої реєстрації в Україні транспортного засобу ‒ календарному року»; 
у пункті 250.2:
слова та цифри «240.2 статті 240 цього Кодексу, та податкові агенти» замінити словами та цифрами «240.21 статті 240 цього Кодексу»;
слова та цифри «, за винятком податкових агентів, визначених підпунктом 241.2.2 пункту 241.2 статті 241 цього Кодексу, які сплачують податок до або в день подання митної декларації» виключити;
підпункт 250.2.2 виключити; 
у пункті 250.5 слова та цифри «, крім тих, які визначені пунктом 240.2 статті 240 цього Кодексу, та податкові агенти» виключити;
доповнити пунктом 250.13 та 250.14 такого змісту:
«250.13. Особливості подання податкової звітності та сплати податку за спеціальне використання лісових ресурсів. 
250.13.1. Лісокористувачі щокварталу складають розрахунок податку наростаючим підсумком з початку року за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, у якому окремим рядком зазначається сума податку, сплачена відповідно до підпунктів 250.13.1.1 та 250.13.1.2 цього підпункту, та подають його контролюючому органу за місцезнаходженням лісової ділянки у строки, визначені для квартального податкового (звітного) періоду, за винятком: 
250.13.1.1.  лісокористувачів, якими до отримання лісорубних та лісових квитків податок вноситься в каси суб'єктів лісових відносин, які їх видають: 
а) фізичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, яким видано лісорубні та лісові квитки; 
б) лісокористувачів (крім фізичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, яким видано лісові квитки), у яких сума податку в лісорубному чи лісовому квитках не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня року, в якому сплачується податок; 
250.13.1.2. лісокористувачів з іншої області, які сплачують податок повністю до видачі їм спеціального дозволу за місцезнаходженням лісової ділянки, на якій здійснюється заготівля деревини. 
250.13.2. Про надходження суми податку в касу суб'єкта лісових відносин, що видає спеціальні дозволи, у спеціально заведеній книзі робиться запис і лісокористувачеві видається квитанція. Одночасно в лісорубних та лісових квитках робиться позначка про сплату податку в касу (зазначаються номер і дата квитанції про сплату). 
250.13.3. Лісокористувачі сплачують податок у строки, визначені для квартального податкового (звітного) періоду. 
Податок сплачується лісокористувачами щокварталу рівними частинами від суми податку, зазначеної в спеціальних дозволах, виданих у відповідному календарному році, крім сум податку, сплачених відповідно до підпунктів 250.13.1.1 та 250.13.1.2 підпункту 250.13.1 цього пункту. 
250.13.4. При отриманні дозволу в поточному році (або донарахуванні суми податку) після чергового строку сплати податку лісокористувачі сплачують усі суми податку за строками, що минули.
250.14. Особливості подання податкової звітності та сплати податку під час першої реєстрації в Україні транспортного засобу.
250.14.1. Податок сплачується фізичними та юридичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні транспортних засобів.
250.14.2. Податок сплачується за місцем реєстрації транспортних засобів за ставками, які діють на день сплати. 
250.14.3. Юридичні особи в десятиденний строк після першої реєстрації в Україні транспортних засобів подають відповідному контролюючого органу за місцем свого знаходження та за місцем реєстрації транспортного засобу розрахунок суми податку за такі транспортні засоби за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. До розрахунку обов'язково додаються копії реєстраційних документів, завірені відповідним уповноваженим державним органом України, який проводив таку реєстрацію. 
250.14.4. Платники податку зобов'язані при першій реєстрації в Україні пред'являти квитанції або платіжні доручення про сплату податку з відміткою банку про дату виконання платіжного доручення, а платники, звільнені від сплати податку, - відповідний документ, що дає право на користування такими пільгами. 
250.14.5. У разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні не проводиться. 
250.14.6. Центральні органи виконавчої влади, що забезпечують здійснення обліку та реєстрації транспортних засобів, зобов'язані повідомляти центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, про зареєстровані транспортні засоби, про осіб, на яких вони зареєстровані, а також зняті з реєстрації такі транспортні засоби. Форма та порядок подання інформації затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.»;
54)	розділ ІХ «Рентна плата за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України» викласти у такій редакції:
«Розділ ІХ. Рентна плата
Стаття 251. Склад рентної плати
251.1. Рентна плата складається з:
251.1.1. рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин;
251.1.2. рентної плати за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин;
251.1.3. рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України;
251.1.4. рентної плати за спеціальне використання води.
Стаття 252. Рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин
252.1. Платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (далі – платники рентної плати)
252.1.1. Платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб’єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об’єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі — спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об’єктах (ділянках) надр.
252.1.2. У разі укладення власниками спеціальних дозволів з третіми особами договорів на виконання робіт (послуг), пов’язаних з використанням надр, у тому числі (але не виключно) за операціями з давальницькою сировиною, платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є власники таких спеціальних дозволів.
252.1.3. Платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи є уповноважена особа — один із учасників такого договору, на якого згідно з його умовами покладено обов’язок нарахування, утримання та внесення податків і зборів до бюджету з єдиного поточного рахунку спільної діяльності (далі — уповноважена особа), за умови, що один з учасників зазначеного договору має відповідний спеціальний дозвіл. Облік результатів спільної діяльності ведеться таким учасником окремо від обліку його господарської діяльності. Такий учасник додатково береться на облік як платник рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у порядку, визначеному цим Кодексом.
252.1.4. Платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є землевласники та землекористувачі, крім суб'єктів підприємництва, які відповідно до законодавства відносяться до фермерських господарств, що провадять господарську діяльність з видобування підземних вод на підставі дозволів на спеціальне водокористування.
252.1.5. Платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є землевласники та землекористувачі, крім суб'єктів підприємництва, які відповідно до законодавства відносяться до фермерських господарств, - громадяни України, іноземці та особи без громадянства, що в межах наданих їм земельних ділянок, розмір яких перевищує норми, передбачені статтею 121 Земельного кодексу України, видобувають прісні підземні води із застосуванням електричних пристроїв у обсязі понад 13 кубічних метрів на особу в місяць (за показниками лічильників).
252.2. Платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин здійснюють для цілей оподаткування окремий (від інших видів операційної діяльності) бухгалтерський та податковий облік витрат і доходів за кожним видом мінеральної сировини за кожним об’єктом надр, на який надано спеціальний дозвіл.
252.3. Об’єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій у користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, до якої належать:
252.3.1. обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб’єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною;
252.3.2. обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з відходів (втрат, хвостів тощо) гірничодобувного виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб’єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл.
252.4. До об’єкта оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин не належать:
252.4.1. не включені до державного балансу запасів корисних копалин корисні копалини місцевого значення і торф, видобуті землевласниками та землекористувачами для власного споживання, якщо їх використання не передбачає отримання економічної вигоди з передачею чи без передачі права власності на них, загальною глибиною розробки до двох метрів, і прісні підземні води до 20 метрів;
252.4.2. видобуті (зібрані) мінералогічні, палеонтологічні та інші геологічні колекційні зразки, якщо їх використання не передбачає отримання економічної вигоди з передачею чи без передачі права власності на них;
252.4.3. корисні копалини, видобуті з надр під час створення, використання, реконструкції геологічних об’єктів природно-заповідного фонду, якщо використання цих корисних копалин не передбачає отримання економічної вигоди з передачею чи без передачі права власності на них;
252.4.4. дренажні та супутньо-пластові підземні води, які не враховуються в державному балансі запасів корисних копалин, що видобуваються під час розробки родовищ корисних копалин або під час будівництва та експлуатації підземних споруд, і використання яких не передбачає отримання економічної вигоди з передачею чи без передачі права власності на них, у тому числі від використання для власних технологічних потреб, за винятком обсягів, які використовуються для власних технологічних потреб, пов’язаних з видобуванням корисних копалин;
252.4.5. видобуті корисні копалини, які без набуття та/або збереження платником права власності на такі корисні копалини відповідно до затвердженого в установленому законодавством порядку технологічного проекту розробки запасів корисних копалин відповідної ділянки надр спрямовуються на формування запасів корисних копалин техногенного родовища;
252.4.6. обсяг природного газу, визнаного рециркулюючим відповідно до вимог цього Кодексу, який визначається платником рентної плати за показниками вимірювальних пристроїв, що зазначені у журналі обліку видобутих корисних копалин із дотриманням самостійно затверджених ним відповідно до вимог ліцензійних умов схем руху видобутої вуглеводневої сировини на виробничих дільницях та місцях зберігання з урахуванням складу вихідної сировини, умов конкретного виробництва, особливостей технологічного процесу;
252.4.7. обсяги мінеральних вод, що видобуті державними дитячими спеціалізованими санаторно-курортними закладами, в частині обсягів, що використовуються для лікування на їх території;
252.5. Види товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) визначаються платником рентної плати відповідно до затверджених законодавством переліків видів корисних копалин, а також кодифікації товарів та послуг з урахуванням затверджених платником схем руху товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) на виробничих дільницях та місцях зберігання з урахуванням складу вихідної сировини, умов конкретного виробництва, особливостей технологічного процесу та вимог до кінцевої продукції.
252.6. Базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства).
252.7. Вартість відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у податковому (звітному) періоді обчислюється платником для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства) за більшою з таких її величин:
252.7.1. за фактичними цінами реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини);
252.7.2. за розрахунковою вартістю відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), крім вуглеводневої сировини.
252.8. У разі обчислення вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за фактичними цінами реалізації вартість одиниці відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) встановлюється платником рентної плати за величиною суми доходу, отриманого (нарахованого) від виконаних у податковому (звітному) періоді господарських зобов’язань з реалізації відповідного обсягу (кількості) такого виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини). 
Фактична ціна реалізації для нафти, конденсату визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за податковий (звітний) період як середня ціна одного бареля нафти «Urals», перерахована у гривні за тонну за курсом Національного банку України станом на 1 число місяця, що настає за податковим (звітним) періодом визначена за інформацією міжнародного агентства (котирування Urals Mediterranean та Urals Rotterdam). При визначенні фактичної ціни реалізації для нафти, конденсату використовуються середній показник місткості барелів в 1 тонні нафти марки «Urals» у розмірі 7,28.
Фактична ціна реалізації для руд чорних, кольорових та легувальних металів, урановмісних руд визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за податковий (звітний) період як середня ціна однієї тонни відповідного виду товарної продукції (залізорудного, марганцевого, ільменітового, рутилового, цирконового, уранового концентратів), перерахованої у гривні за курсом Національного банку України станом на 1 число місяця, що настає за звітним періодом, визначена виходячи з цін, опублікованих у світовому комерційному інформаційному огляді протягом поточного звітного (податкового) періоду, за методикою, визначеною Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо у податковому (звітному) періоді фактичну ціну реалізації для руд чорних, кольорових та легувальних металів, урановмісних руд центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, не визначено, фактичною ціною вважається ціна реалізації відповідного виду руди, що не може бути нижче ціни, визначеної центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, у попередньому звітному (податковому) періоді.
Фактичною ціною реалізації для газу природного вважається:
для газу природного, що відповідає умові, визначеній у пункті 252.24 цієї статті, — закупівельна ціна, встановлена національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, для кожного суб’єкта господарювання, який відповідає критеріям, визначеним статтею 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу»;
для іншого газу природного – ціна, що дорівнює граничному (максимальному) рівню ціни на природний газ, що реалізується промисловим споживачам, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, до 10 числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, розміщує визначену ціну реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) на своєму офіційному веб-сайті у спеціальному розділі та повідомляє центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Сума доходу, отриманого (нарахованого) від реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за податковий (звітний) період, зменшується на суму витрат платника, пов’язаних з доставкою (перевезенням, транспортуванням) обсягу (кількості) відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) споживачу в розмірах, установлених у договорі купівлі-продажу згідно з умовами постачання.
Суми попередньої оплати вартості обсягу (кількості) відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що надійшли до моменту фактичного виконання господарських зобов’язань (фактичної поставки) або до моменту настання строку виконання господарських зобов’язань (поставки) за відповідним договором, включаються до суми доходу для обчислення вартості одиниці відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у податковому (звітному) періоді, якщо такі господарські зобов’язання (поставки) виконані або мали бути виконаними за зазначеним договором.
Сума доходу, отримана від реалізації обсягу (кількості) відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) в іноземній валюті, обраховується в національній валюті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на дату реалізації таких корисних копалин.
252.9. До витрат платника рентної плати, пов’язаних з доставкою (перевезенням, транспортуванням) товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) споживачу, належать:
252.9.1. витрати, пов’язані з доставкою (перевезенням, транспортуванням) товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) із складу готової продукції платника рентної плати (вузла обліку, входу до магістрального трубопроводу, пункту відвантаження споживачу або на переробку, межі розділу мереж із споживачем) споживачу, а саме:
з доставкою (перевезенням, транспортуванням) магістральними трубопроводами, залізничним, водним та іншими видами транспорту;
із зливанням, наливанням, навантаженням, розвантаженням та перевантаженням;
з оплатою послуг портів, зокрема портових зборів;
з оплатою транспортно-експедиторських послуг;
252.9.2. витрати з обов’язкового страхування вантажів, обчислені відповідно до законодавства;
252.9.3. митні податки та збори у разі реалізації за межі митної території України.
252.10. Вартість одиниці кожного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) обчислюється як співвідношення суми доходу, отриманого платником рентної плати від реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), визначеної відповідно до пункту 252.8 цієї статті, та обсягу (кількості) відповідного виду реалізованої товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що визначається за даними бухгалтерського обліку запасів готової продукції такого платника.
252.11. У разі обчислення вартості відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за розрахунковою вартістю до витрат платника рентної плати за податковий (звітний) період включаються:
252.11.1. матеріальні витрати, що належать до витрат згідно з розділом III цього Кодексу, у тому числі витрати, пов’язані з виконанням господарських договорів із давальницькою сировиною, за винятком матеріальних витрат, пов’язаних із:
зберіганням;
транспортуванням;
пакуванням;
проведенням іншого виду підготовки (включаючи передпродажну підготовку), крім операцій, що віднесені до операцій первинної переробки (збагачення) у значенні, наведеному у розділі I цього Кодексу, для реалізації відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини);
виробництвом і реалізацією інших видів продукції, товарів (робіт, послуг);
252.11.2. витрати з оплати праці, що належать до витрат згідно з розділом III цього Кодексу, крім витрат з оплати праці працівників, які не зайняті в господарській діяльності з видобування відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини);
252.11.3. витрати з ремонту основних засобів, що належать до складу витрат згідно з розділом III цього Кодексу, крім витрат на ремонт основних засобів, не пов’язаних технічно та технологічно з господарською діяльністю з видобування відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини);
252.11.4. інші витрати, що належать до складу витрат, у тому числі витрати, розподілені згідно з принципами облікової політики платника рентної плати, понесені ним в періоди, коли господарська діяльність з видобування корисних копалин не провадилась у зв’язку із сезонними умовами проведення видобувних робіт згідно з розділом III цього Кодексу, крім витрат, не пов’язаних з господарською діяльністю з видобування відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), у тому числі:
які виникають в результаті формування фінансових резервів;
на сплату процентів боргових зобов’язань платника рентної плати;
на внесення рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин;
на сплату штрафів та/або неустойки чи пені за рішенням сторін договору або за рішенням відповідних державних органів, суду.
252.12. Під час обчислення розрахункової вартості відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) також враховуються:
252.12.1. сума нарахованої амортизації, що визначається згідно з розділом III цього Кодексу, крім суми нарахованої амортизації на основні фонди і нематеріальні активи, що підлягають амортизації, але не пов’язані технічно та технологічно з господарською діяльністю з видобування відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини);
252.12.2. сума амортизації витрат, пов’язаних з господарською діяльністю з видобування відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) згідно з розділом III цього Кодексу.
252.13. У разі якщо мають місце державні субвенції для гірничодобувних підприємств, визначення вартості видобутої мінеральної сировини (корисної копалини) здійснюється без урахування субвенції, розміри якої для кожної ділянки надр обчислюються на підставі калькулювання собівартості видобутої корисної копалини за матеріалами бухгалтерського обліку провадження господарської діяльності в межах такої ділянки надр.
252.14. Сума витрат, понесених на провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, щодо яких у податковому (звітному) періоді завершено комплекс технологічних операцій (процесів) з видобування, повністю включається до розрахункової вартості видобутих корисних копалин за відповідний податковий (звітний) період.
У разі якщо після виникнення податкових зобов’язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за обсяг (кількість) відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) платник рентної плати у будь-якому наступному податковому (звітному) періоді прийняв рішення про застосування до неї (відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) або її частини) інших операцій первинної переробки, в результаті чого виник новий вид товарної продукції гірничодобувного підприємства, що відрізняється від продукції, за якою платником рентної плати визнані та виконані відповідні зобов’язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, платник рентної плати у такому податковому (звітному) періоді визначає розмір податкових зобов’язань з рентної плати для нового відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) з урахуванням виконаних податкових зобов’язань за обсяг (кількість) відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що був використаний на створення нової товарної продукції гірничодобувного підприємства, за вирахуванням сум податкових зобов’язань, які виникали за попередніми операціями з даним видом корисної копалини.
252.15. Сума витрат, понесених на провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, щодо яких у податковому (звітному) періоді не завершено комплекс технологічних операцій (процесів) з видобування, включається до розрахункової вартості відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у податковому (звітному) періоді, в якому завершується такий комплекс технологічних операцій (процесів).
252.16. Розрахункова вартість одиниці відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) (Цр) обчислюється за такою формулою: 
 Цр  = 	Вмп + (Вмп х Крмпе)	, 	
	Vмп		
де Вмп — витрати, обчислені згідно з пунктами 252.11 — 252.15 цієї статті (у гривнях);
Крмпе — коефіцієнт рентабельності гірничодобувного підприємства, обчислений у матеріалах геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, затверджених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр (десятковий дріб). Гірничі підприємства, що порушили строк регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, обчислюють податкові зобов'язання із застосуванням коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки Національного банку України;
Vмп — обсяг (кількість) товарної продукції гірничого підприємства - видобутих корисних копалин (мінеральної сировини), що видобута за податковий (звітний) період.
252.17. Вартість руд урану та золота, видобутих з корінних родовищ, обчислюється з урахуванням ціни реалізації за податковий (звітний) період (у разі відсутності реалізації у цей період — за найближчі попередні податкові періоди) хімічно чистого металу без урахування податку на додану вартість, зменшеної на суму витрат платника рентної плати на збагачення (афінаж) та доставку (перевезення, транспортування) споживачу. Вартість одиниці товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) визначається з урахуванням частки (в натуральному вимірі) вмісту хімічно чистого металу в одиниці видобутих корисних копалин.
252.18. Податкові зобов'язання з рентної плати за користування надрами для відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) в межах однієї ділянки надр за податковий (звітний) період обчислюються за такою формулою:
Пзн = Vф х Вкк х Свнз х Кпп,
де Vф — обсяг (кількість) відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у податковому (звітному) періоді (в одиницях маси або об’єму);
Вкк — вартість одиниці відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), обчислена згідно з пунктами 252.7 — 252.17 цієї статті;
Свнз — величина ставки рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у відсотках), встановлена у пункті 252.20 цієї статті;
Кпп — коригуючий коефіцієнт, встановлений у пункті 252.22 цієї статті.
252.19. Обсяг (кількість) відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) визначається платником рентної плати самостійно у журналі обліку видобутих корисних копалин відповідно до вимог затверджених ним схем руху видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) на виробничих дільницях та місцях зберігання з урахуванням складу вихідної сировини, умов конкретного виробництва, особливостей технологічного процесу та вимог до кінцевої продукції і нормативних актів, що регламентують вимоги до відповідного виду товарної продукції гірничодобувних підприємств стосовно визначення якості сировини та кінцевого продукту, визначення вмісту основної та супутньої корисної копалини в лабораторіях, атестованих згідно з правилами уповноваження та атестації у державній метрологічній системі.
Залежно від відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) її кількість визначається в одиницях маси або об’єму.
252.20. Ставки рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин установлюються у відсотках від вартості товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) у таких розмірах:
Назва груп корисних копалин, що надана у користування надрами гірничому підприємству	Ставка, відсоток від вартості товарної продукції гірничого підприємства	
		
рудні (металовмісні (металічні), у тому числі руди) корисні копалини:		
чорних металів (крім залізної руди), кольорових та легувальних металів	5,00	
залізна руда	8,00	
урановмісні (в технологічному розчині)	5,00	
інші, ніж урановмісні чорних, кольорових та легувальних металів	5,00	
енергетичні корисні копалини:		
вугілля:		
коксівне	1,50	
енергетичне	0,75	
антрацит	1,00	
буре	1,00	
торф	1,00	
вуглеводні:		
нафта, конденсат:		
з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів	45,00	
з покладів, які повністю залягають на глибині понад 5000 метрів	21,00	
газ природний (будь-якого походження):		
природний газ, що відповідає умові, визначеній у пункті 252.24 цієї статті, видобутий з покладів до 5000 метрів	20,00	
природний газ, що відповідає умові, визначеній у пункті 252.24 цієї статті, видобутий з покладів понад 5000 метрів	14,00	
з покладів на ділянках надр (родовищах) в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України	11,00	
з покладів, які повністю або частково залягають на глибині до 5000 метрів	55,00	
з покладів, які повністю залягають на глибині понад 5000 метрів	28,00	
неенергетичні, нерудні (неметаловмісні (неметалічні)) корисні копалини, води підземні1), води поверхневі, грязі лікувальні (пелоїди)	5,00	
__________________
1) Рентна плата за користування надрами для видобування прісних підземних вод, які видобуваються платниками, зазначеними у підпункті 252.1.5 пункту 252.1 цієї статті, застосовується за ставками, визначеними у підпункті 255.5.2 пункту 255.5 статті 255 цього Кодексу.
252.21. Додаткові обсяги вуглеводневої сировини, видобуті внаслідок реалізації діючих або нових інвестиційних проектів (програм, договорів), якими передбачено нарощування видобутку вуглеводневої сировини, на ділянках надр (родовищах, покладах), що характеризуються погіршеними гірничо-геологічними умовами (важковидобувні) або виснаженістю в процесі розробки в попередніх періодах, на окремих діючих свердловинах після капітального ремонту, свердловинах, що відновлюються з числа ліквідованих, нових свердловинах чи групах свердловин, що розташовані на таких ділянках надр, оподатковуються за ставкою 2 відсотки від вартості додаткового видобутку відповідної вуглеводневої сировини.
Порядок відбору та затвердження нових інвестиційних проектів (програм, договорів), якими передбачено нарощування видобутку вуглеводневої сировини, порядок визначення додаткових обсягів вуглеводневої сировини, а також порядок контролю за виконанням таких інвестиційних проектів (програм), визначаються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного розвитку.
Перелік ділянок надр та/або об’єктів ділянок надр, на яких реалізуються нові інвестиційні проекти (програми, договори), визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у нафтогазовому комплексі.
Положення цього пункту поширюються на:
підприємства, частка держави у статутному капіталі яких становить 25 відсотків та більше;
господарські товариства, 25 відсотків та більше акцій (часток, паїв) яких знаходяться у статутних капіталах інших господарських товариств, контрольним пакетом акцій яких володіє держава;
дочірні підприємства, представництва та філії таких підприємств і товариств;
учасників договорів про спільну діяльність, відповідно до яких вартість вкладу підприємств, частка держави у статутному капіталі яких становить 25 відсотків та більше, господарських товариств, 25 відсотків та більше акцій (часток, паїв) яких знаходиться у статутних капіталах інших господарських товариств, контрольним пакетом акцій яких володіє держава, а також дочірніх підприємств, представництв та філій таких підприємств і товариств, становить 25 відсотків та більше загальної вартості вкладів учасників договорів про спільну діяльність.
252.22. До ставок рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин застосовуються коригуючі коефіцієнти, які визначаються залежно від виду корисної копалини (мінеральної сировини) та умов її видобування: 
Критерії застосування коефіцієнта	Величина коефіцієнта	
Видобування позабалансових запасів корисних копалин, крім вуглеводневої сировини*	0,50	
Видобування позабалансових запасів природного газу, що відповідає умові, визначеній у пункті 252.24 цієї статті*	0,79	
Видобування позабалансових запасів природного газу, з покладів на ділянках надр (родовищах) в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України, що відповідає умові, визначеній у пункті 252.24 цієї статті*	0,61	
Видобування позабалансових запасів природного газу, що не відповідає умові, визначеній у пункті 252.24 цієї статті*	0,96	
Видобування позабалансових запасів нафти і конденсату*	0,95	
Видобування запасів (ресурсів) корисних копалин з техногенних родовищ	0,50	
Видобування піщано-гравійної сировини в межах акваторії морів, водосховищ, у річках та їх заплавах (крім видобування, пов’язаного з плановими роботами з очищення фарватерів річок)	2,0	
Видобування вуглекислих мінеральних підземних вод (гідрокарбонатних) із свердловин, що не обладнані стаціонарними газовідділювачами	0,85	
Видобування запасів з родовищ, які  в установленому законодавством порядку визнані як дотаційні запаси	0,01	
Видобування запасів корисних копалин ділянки надр, затверджених державною експертизою на підставі звітів з геологічного вивчення, яке виконане платником рентної плати за рахунок власних коштів, крім вуглеводневої сировини	0,70	
Видобування запасів природного газу, що відповідає умові, визначеній у пункті 252.24 цієї статті, ділянки надр, затверджених державною експертизою на підставі звітів з геологічного вивчення, яке виконане платником рентної плати за рахунок власних коштів	0,88	
Видобування запасів природного газу з покладів на ділянках надр (родовищах) в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України, що відповідає умові, визначеній у пункті 252.24 цієї статті, ділянки надр, затверджених державною експертизою на підставі звітів з геологічного вивчення, яке виконане платником рентної плати за рахунок власних коштів	0,77	
Видобування запасів природного газу, що не відповідає умові, визначеній у пункті 252.24 цієї статті, ділянки надр, затверджених державною експертизою на підставі звітів з геологічного вивчення, яке виконане платником рентної плати за рахунок власних коштів	0,97	
Видобування запасів нафти і конденсату ділянки надр, затверджених державною експертизою на підставі звітів з геологічного вивчення, яке виконане платником рентної плати за рахунок власних коштів	0,96	
Видобування платником запасів природного газу, що не відповідає умові, визначеній у пункті 252.24 цієї статті, зі свердловин, в тому числі під час дослідно-промислової експлуатації (геологічного вивчення), які внесені до Державного реєстру нафтових та газових свердловин після 1 серпня 2014 року, - протягом двох років з дати внесення таких свердловин до Державного реєстру нафтових та газових свердловин	0,55	
Видобування підземним шахтним способом з глибини понад 300 метрів залізної руди для збагачення із вмістом магнетитового заліза менше 35 відсотків	0,25	
* За умови, що запаси корисних копалин віднесено до такої категорії за результатами геолого-економічної оцінки, проведеної не раніш як за 10 років до виникнення податкових зобов’язань.
До визначених у пункті 252.20 цієї статті ставок рентної плати за користування надрами для руд чорних, кольорових та легувальних металів, урановмісних руд у кожному податковому (звітному) періоді застосовується коригуючий коефіцієнт, який обчислюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної економічної політики, для кожного звітного (податкового) періоду шляхом ділення середньої ціни однієї тонни відповідного виду товарної продукції (залізорудного концентрату, ільменітового та рутилового концентратів, урановмісних руд), перерахованої у гривні за курсом Національного банку України станом на 1 число місяця, що настає за звітним періодом, визначена виходячи з цін, опублікованих в щомісячному світовому комерційному інформаційному огляді протягом поточного звітного (податкового) періоду, на базову ціну відповідного виду товарної продукції, за методикою, визначеною Кабінетом Міністрів України. Під базовою ціною розуміється середня ціна, обчислена центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної економічної політики, визначена виходячи з цін, опублікованих в щомісячному світовому комерційному інформаційному огляді, станом на 1 квітня 2014 року і офіційно оприлюднена.
Величина коригуючого коефіцієнта обчислюється десятковим дробом з точністю до чотирьох знаків відповідно до актів законодавства з питань проведення статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін.
Якщо величина коригуючого коефіцієнта, яка застосовується до ставок руд чорних, кольорових та легувальних металів, урановмісних руд менше одиниці, такий коригуючий коефіцієнт застосовується із значенням 1 (одиниця).
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної економічної політики, щомісяця до 10 числа наступного звітного (податкового) періоду розміщує визначену величину коригуючого коефіцієнта на своєму офіційному веб-сайті у спеціальному розділі та подає відповідну інформацію Міністерству фінансів України та центральному органу державної податкової служби.
252.23. Податкові декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин подаються її платником починаючи з календарного кварталу, що настає за кварталом, у якому такий платник отримав спеціальний дозвіл.
Податкові декларації з рентної плати під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи подаються уповноваженою особою, визначеною відповідно до пункту 252.1 цієї статті починаючи з календарного кварталу, що настає за кварталом, у якому такий договір зареєстровано у контролюючих органах.
252.24. Платник рентної плати або уповноважена особа, які у податковому (звітному) періоді видобули природний газ (у тому числі нафтовий (попутний) газ) та реалізували суб’єкту, уповноваженому Кабінетом Міністрів України, для формування ресурсу природного газу (у тому числі нафтового (попутного) газу), що використовується для потреб населення, визначають у податковій декларації податкові зобов’язання з урахуванням обсягів, визначених в актах приймання-передачі, та обсягів виробничо-технологічних витрат природного газу на технічні операції з видобування та підготовки до транспортування. Акти приймання-передачі оформляються відповідно до типових договорів, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у нафтогазовому комплексі, про реалізацію природного газу у податковому (звітному) періоді, в якому такий газ був видобутий, та не пізніше 8 числа місяця, що настає за податковим (звітним) періодом, підписуються платником рентної плати або уповноваженою особою та уповноваженим суб’єктом на підставі укладених ними господарських договорів.
Обсяги виробничо-технологічних витрат природного газу на здійснення технічних операцій з видобування та підготовки до транспортування (у тому числі нафтового (попутного) газу), зазначеного в абзаці першому цього пункту, визначаються пропорційно до питомої ваги обсягів такого природного газу, реалізованого уповноваженому суб’єкту, в загальному обсязі природного газу (у тому числі нафтового (попутного) газу), що підлягає оподаткуванню, зменшеному на обсяг виробничо-технологічних витрат такого природного газу.
252.25. Платник рентної плати та уповноважена особа сплачують податкові зобов’язання:
252.25.1. за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України;
252.25.2. за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.
252.26. Подання декларації, строки сплати, відповідальність платників та контроль за справлянням рентної плати визначено статтями 256 і 257 цього Кодексу.
Стаття 253. Рентна плата за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин
253.1. Платниками рентної плати за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин, є юридичні та фізичні особи — суб’єкти господарювання, які використовують у межах території України ділянки надр для:
253.1.1. зберігання природного газу, нафти, газоподібних та інших рідких нафтопродуктів;
253.1.2. витримування виноматеріалів, виробництва і зберігання винопродукції;
253.1.3. вирощування грибів, овочів, квітів та інших рослин;
253.1.4. зберігання харчових продуктів, промислових та інших товарів, речовин і матеріалів;
253.1.5. провадження інших видів господарської діяльності.
253.2. Не є платниками рентної плати за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин, військові частини, заклади, установи і організації Збройних Сил України та інші військові формування, утворені відповідно до закону, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету.
253.3. Об’єктом оподаткування рентною платою за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин, є обсяг підземного простору (ділянки) надр:
253.3.1. для зберігання природного газу та газоподібних продуктів — активний об’єм зберігання газу в пористих чи тріщинуватих геологічних утвореннях (пластах-колекторах);
253.3.2. для зберігання нафти та інших рідких нафтопродуктів — об’єм спеціально створених та існуючих гірничих виробок (відпрацьованих і пристосованих), а також природних порожнин (печер);
253.3.3. для витримування виноматеріалів, виробництва і зберігання винопродукції, вирощування грибів, овочів, квітів та інших рослин, зберігання харчових продуктів, промислових та інших товарів, речовин і матеріалів, провадження інших видів господарської діяльності — площа підземного простору, що надана у користування в спеціально створених та існуючих гірничих виробках (відпрацьованих і пристосованих), а також природних порожнинах (печерах).
253.4. Рентна плата за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин, не справляється:
253.4.1. за використання транспортних тунелів та інших підземних комунікацій, колекторно-дренажних систем та об’єктів міського комунального господарства;
253.4.2. за використання підземних споруд на глибині не більш як 20 метрів, збудованих відкритим способом без засипання або з подальшим ґрунтовим засипанням.
253.5. Ставки рентної плати за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин, встановлюються залежно від корисних властивостей надр і ступеня екологічної безпеки під час їх використання у таких розмірах:

Характер користування надрами	Вид користування надрами	Одиниця виміру	Ставка рентної плати за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин, за одиницю обсягу користування надрами, гривень на рік	
Використання підземного простору надр — пористих чи тріщинуватих геологічних утворень (пластів — колекторів)	зберігання природного газу та газоподібних продуктів	тис. куб. метрів активного об’єму	
0,3	
Використання підземного простору — спеціально створених та існуючих гірничих виробок (відпрацьованих і пристосованих), а також природних порожнин (печер)	зберігання нафти та інших рідких нафтопродуктів	куб. метрів	
0,3	
	витримування виноматеріалів, виробництво і зберігання винопродукції	кв. метрів	
0,85	
	вирощування грибів, овочів, квітів та інших рослин	—“—	
0,49	
	зберігання харчових продуктів, промислових та інших товарів, речовин і матеріалів	—“—	0,36	
	провадження іншої господарської діяльності	—“—	1,19	
253.6. Подання декларації, строки сплати, відповідальність платників та контроль за справлянням рентної плати визначено статтями 256 і 257 цього Кодексу.
Стаття 254. Рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України
254.1. Платниками рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України є загальні користувачі радіочастотного ресурсу України, визначені законодавством про радіочастотний ресурс, яким надано право користуватися радіочастотним ресурсом України в межах виділеної частини смуг радіочастот загального користування на підставі:
254.1.1. ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України;
254.1.2. ліцензії на мовлення та дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою;
254.1.3. дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою, отриманого на підставі договору з власником ліцензії на мовлення;
254.1.4. дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою.
254.2. Не є платниками рентної плати спеціальні користувачі, перелік яких визначено законодавством про радіочастотний ресурс, та радіоаматори.
254.3. Об’єктом оподаткування рентною платою за користування радіочастотним ресурсом України є ширина смуги радіочастот, що визначається як частина смуги радіочастот загального користування у відповідному регіоні та зазначена в ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України або в дозволі на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою для технологічних користувачів та користувачів, які користуються радіочастотним ресурсом для розповсюдження телерадіопрограм.
254.4. Ставки рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України встановлюються у таких розмірах:
 	Вид радіозв'язку	Діапазон радіочастот	Ставка рентної плати за 1 МГц смуги радіочастот на місяць, гривень	
1.	Радіорелейний зв'язок фіксованої радіослужби	0,03 - 300 ГГц	0,84	
2.	Радіозв'язок:			
	- фіксованої, рухомої сухопутної радіослужб;	0,03 - 470 МГц	817,24	
	- морської радіослужби	0,03 - 470 МГц	408,62	
3.	Радіозв'язок у системі охоронної та охоронно-пожежної сигналізації	30 - 470 МГц	817,24	
4.	Радіозв'язок з використанням радіоподовжувачів	30 - 470 МГц	409,90	
5.	Радіозв'язок у системі передавання даних з використанням шумоподібних сигналів	1427- 2400 МГц
2400 - 2483,5 МГц
5150 -5850 МГц	20,64*	
6.	Радіозв'язок у системі з фіксованим абонентським радіодоступом стандарту DECT	30 - 3000 МГц	41,24	
7.	Транкінговий радіозв'язок	30 - 470 МГц	2534,18	
8.	Пошуковий радіозв'язок	30 - 960 МГц	32689,28	
9.	Радіолокаційна та радіонавігаційна радіослужби	30 - 3000 МГц
3 - 30 ГГц	82,48	
10.	Радіозв'язок супутникової рухомої та фіксованої радіослужб	30 - 3000 МГц
3 - 30 ГГц	54,14	
11.	Стільниковий радіозв'язок	300 - 2200 МГц	20366,34*	
12.	Радіозв'язок у багатоканальних розподільчих системах для передавання та ретрансляції телевізійного зображення, передавання звуку цифрової інформації	2 - 7 ГГц
10 - 42,5 ГГц	             36,10*
             12,90*	
13.	Передавання звуку залежно від потужності:	30 кГц - 30 МГц		
	до 1 кВт включно		979,64	
	від 1,1 до 10 кВт включно		1472,06	
	від 10,1 до 100 кВт включно		2083,06	
	від 101 до 500 кВт включно		2451,70	
	від 501 кВт і вище		4073,26	
14.	Передавання та ретрансляція телевізійного зображення залежно від потужності:	30 - 300 МГц		
	від 1 до 10 Вт включно		41,24	
	від 10,1 до 100 Вт включно		123,76	
	від 101 Вт до 1 кВт включно		203,66	
	від 1,1 до 5 кВт включно		327,42	
	від 5,1 до 20 кВт включно		613,58	
	від 20,1 кВт і вище		817,24	
15.	Передавання звуку залежно від потужності:	66 - 74 МГц
87,5 - 108 МГц		
	до 100 Вт включно		306,78	
	від 101 Вт до 1 кВт включно		613,58	
	від 1,1 до 10 кВт включно		979,64	
	від 10,1 кВт і вище		1227,12	
16.	Передавання та ретрансляція телевізійного зображення залежно від потужності:	300 - 880 МГц		
	до 10 Вт включно		28,36	
	від 10,1 до 100 Вт включно		56,72	
	від 101 Вт до 1 кВт включно		123,76	
	від 1,1 до 5 кВт включно		244,94	
	від 5,1 до 20 кВт включно		489,82	
	від 20,1 кВт і вище		613,58	
17.	Види радіозв'язку (служби, системи, радіотехнології, радіоелектронні засоби, випромінювальні пристрої), що не зазначені у пунктах 1 – 16 пункту 254.4  цієї статті	9 кГц - 400 ГГц	1227,12	
____________
* Для ширини смуги радіочастот до 30 МГц (15 х 2) у кожному регіоні окремо, що належать окремому платнику рентної плати - користувачу радіочастотного ресурсу, застосовується понижувальний коефіцієнт 0,75.
254.5. Порядок нарахування податкових зобов’язань з рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України
254.5.1. Перелік користувачів радіочастотного ресурсу — платників рентної плати та/або зміни до нього подаються центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації, із зазначенням виду зв’язку, смуги радіочастотного ресурсу, регіонів користування радіочастотним ресурсом двічі на рік: до 1 березня та до 1 вересня поточного року, станом на 1 січня та 1 липня відповідно за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з центральним органом з регулювання у сфері телекомунікацій, користування радіочастотним ресурсом та надання послуг поштового зв’язку.
254.5.2. Платники рентної плати обчислюють суму рентної плати виходячи з виду радіозв’язку, розміру встановлених ставок та ширини смуги радіочастот по кожному регіону окремо.
254.5.3. Платники рентної плати, яким надано право користуватися радіочастотним ресурсом України на підставі ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України, сплачують рентну плату починаючи з дати видачі ліцензії.
У разі продовження терміну дії ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України рентна плата сплачується з початку терміну дії продовженої ліцензії.
Інші платники рентної плати сплачують рентну плату починаючи з дати видачі дозволу на експлуатацію радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв. Сплата рентної плати здійснюється платниками рентної плати з дати видачі першого дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою в даній смузі радіочастот у відповідному регіоні незалежно від загальної кількості дозволів, наданих платнику рентної плати в такій смузі радіочастот у певному регіоні.
254.5.4. Платники рентної плати подають до контролюючих органів копії ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України, ліцензій на мовлення та дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв у місячний строк після їх видачі.
254.6. Порядок подання декларації, строки сплати, відповідальність платників рентної плати та контроль за її справлянням визначено статтями 256 і 257 цього Кодексу.
Стаття 255. Рентна плата за спеціальне використання води
255.1. Платниками рентної плати за спеціальне використання води є водокористувачі — суб’єкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи (крім бюджетних установ), постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи — підприємці, які використовують воду, отриману шляхом забору води з водних об’єктів (первинні водокористувачі) та/або від первинних або інших водокористувачів (вторинні водокористувачі), та використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва.
255.2. Не є платниками рентної плати за спеціальне використання води водокористувачі, які використовують воду виключно для задоволення питних і санітарно-гігієнічних потреб населення (сукупності людей, які знаходяться на даній території в той чи інший період часу, незалежно від характеру та тривалості проживання, в межах їх житлового фонду та присадибних ділянок), у тому числі для задоволення виключно власних питних і санітарно-гігієнічних потреб юридичних осіб, фізичних осіб — підприємців та платників єдиного податку.
Для цілей цієї статті під терміном “санітарно-гігієнічні потреби” слід розуміти використання води в туалетних, душових, ванних кімнатах і умивальниках та використання для утримання приміщень у належному санітарно-гігієнічному стані.
255.3. Об’єктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води є:
255.3.1. фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі, з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання;
255.3.2. без її вилучення з водних об’єктів:
для потреб гідроенергетики — фактичний обсяг води, що пропускається через турбіни гідроелектростанцій для вироблення електроенергії;
для потреб водного транспорту — час використання поверхневих вод вантажним самохідним і несамохідним флотом, що експлуатується (залежно від тоннажності), та пасажирським флотом, що експлуатується (залежно від кількості місць);
255.3.3. для потреб рибництва  — фактичний обсяг води, необхідної для поповнення водних об’єктів під час розведення риби та інших водних живих ресурсів (у тому числі для поповнення, яке пов’язане із втратами води на фільтрацію та випаровування).
255.4. Рентна плата за спеціальне використання води не справляється:
255.4.1. за воду, що використовується для задоволення питних і санітарно-гігієнічних потреб населення (сукупності людей, які знаходяться на даній території в той чи інший період часу, незалежно від характеру та тривалості проживання, в межах їх житлового фонду та присадибних ділянок), у тому числі для задоволення виключно власних питних і санітарно-гігієнічних потреб юридичних осіб, фізичних осіб — підприємців та платників єдиного податку;
255.4.2. за воду, що використовується для протипожежних потреб;
255.4.3. за воду, що використовується для потреб зовнішнього благоустрою територій міст та інших населених пунктів;
255.4.4. за воду, що використовується для пилозаглушення у шахтах і кар’єрах;
255.4.5. за воду, що забирається науково-дослідними установами, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, для проведення наукових досліджень у галузі рисосіяння та для виробництва елітного насіння рису;
255.4.6. за воду, що втрачена в магістральних та міжгосподарських каналах зрошувальних систем та магістральних водогонах;
255.4.7. за підземну воду, що вилучається з надр для усунення шкідливої дії вод (підтоплення, засолення, заболочення, зсуву, забруднення тощо), крім кар’єрної, шахтної та дренажної води, що використовується у господарській діяльності після вилучення та/або отримується для використання іншими користувачами;
255.4.8. за воду, що забирається для забезпечення випуску молоді цінних промислових видів риби та інших водних живих ресурсів у водні об’єкти;
255.4.9. за морську воду, крім води з лиманів;
255.4.10. за воду, що використовується садівницькими та городницькими товариствами (кооперативами);
255.4.11. за воду, що забирається для реабілітації, лікування та оздоровлення реабілітаційними установами для інвалідів та дітей-інвалідів, підприємствами, установами та організаціями фізкультури та спорту для інвалідів та дітей-інвалідів, які засновані всеукраїнськими громадськими організаціями інвалідів відповідно до закону;
255.4.12. для потреб гідроенергетики — з гідроакумулюючих електростанцій, які функціонують у комплексі з гідроелектростанціями;
255.4.13. для потреб водного транспорту:
з морського водного транспорту, який використовує річковий водний шлях виключно для заходження з моря у морський порт, розташований у пониззі річки, без використання спеціальних заходів забезпечення судноплавства (попуски води з водосховищ та шлюзування);
під час експлуатації водних шляхів стоянковими (нафтоперекачувальні станції, плавнафтобази, дебаркадери, доки плавучі, судна з механічним обладнанням та інші стоянкові судна) і службово-допоміжними суднами та експлуатації водних шляхів річки Дунаю.
255.5. Ставки рентної плати за спеціальне використання води встановлюються у таких розмірах:
255.5.1. за спеціальне використання поверхневих вод:
Басейни річок, включаючи притоки всіх порядків	Ставка рентної плати, гривень за 100 куб. метрів	
Дніпра на північ від м. Києва (Прип'яті та Десни), включаючи м. Київ	35,66	
Дніпра на південь від м. Києва (без Інгульця)	33,92	
Інгульця	51,73	
Сіверського Дінця	69,55	
Південного Бугу (без Інгулу)	39,22	
Інгулу	48,12	
Дністра	21,37	
Вісли та Західного Бугу	21,37	
Пруту та Сірету	16,05	
Тиси	16,05	
Дунаю	14,3	
Річок Криму	71,31	
Річок Приазов'я	85,62	
Інших водних об'єктів	39,22	
255.5.2. за спеціальне використання підземних вод:
Найменування регіону	Ставка рентної плати, гривень за 100 куб. метрів	
Автономна Республіка Крим (крім м. Севастополя)	65,95	
м. Севастополь	65,95	
Області:		
Вінницька	57	
Волинська	58,88	
Дніпропетровська	49,95	
Донецька	67,78	
Житомирська	57	
Закарпатська	37,45	
Запорізька:		
Веселівський, Мелітопольський, Приазовський, Якимівський райони	57	
інші адміністративно-територіальні одиниці області	51,73	
Івано-Франківська:		
Богородчанський, Верховинський, Долинський, Косівський, Надвірнянський, Рожнятівський райони	89,15	
інші адміністративно-територіальні одиниці області	49,95	
Київська:		
Білоцерківський, Бородянський, Броварський, Васильківський, Іванківський, Кагарлицький, Києво-Святошинський, Макарівський, Миронівський, Обухівський, Поліський райони	41,44	
інші адміністративно-територіальні одиниці області	48,89	
Кіровоградська	65,95	
Львівська	51,73	
Луганська	74,87	
Миколаївська	74,87	
Одеська	62,41	
Полтавська:		
Великобагачанський, Гадяцький, Зіньківський, Лохвицький, Лубенський, Миргородський, Новосанжарський, Решетилівський, Хорольський, Шишацький райони	38,56	
інші адміністративно-територіальні одиниці області	42,98	
Рівненська:		
Володимирецький, Здолбунівський, Костопільський, Рівненський, Сарненський, Острозький райони	46	
інші адміністративно-територіальні одиниці області	53,43	
Сумська:		
Глухівський, Сумський, Роменський, Шосткинський райони	42,98	
інші адміністративно-територіальні одиниці області	48,94	
Тернопільська	69,55	
Харківська	53,47	
Херсонська	53,47	
Хмельницька:		
Деражнянський, Красилівський, Летичівський, Старокостянтинівський, Хмельницький, Полонський, Шепетівський райони	44,59	
інші адміністративно-територіальні одиниці області	67,78	
Черкаська	38,56	
Чернівецька	62,41	
Чернігівська:		
Городнянський, Корюківський, Ічнянський, Сосницький, Щорський, Талалаївський райони	53,47	
інші адміністративно-територіальні одиниці області	41,8	
м. Київ	53,27	
255.5.3. для потреб гідроенергетики  — 6,93 гривні за 10 тис. куб. метрів води, пропущеної через турбіни гідроелектростанцій;
255.5.4. для потреб водного транспорту з усіх річок, крім Дунаю:
для вантажного самохідного і несамохідного флоту, що експлуатується, — 0,1188 гривні за 1 тоннаж-добу експлуатації;
для пасажирського флоту, що експлуатується, — 0,0132 гривні за 1 місце-добу експлуатації;
255.5.5. для потреб рибництва:
36,39 гривні за 10 тис. куб. метрів поверхневої води;
43,75 гривні за 10 тис куб. метрів підземної води;
255.5.6. за воду, що входить виключно до складу напоїв:
33,85 гривні за 1 куб. метр поверхневої води;
39,48 гривні за 1 куб. метр підземної води;
255.5.7. за шахтну, кар’єрну та дренажну воду  — 7,84 гривні за 100 куб. метрів води.
255.6. Для теплоелектростанцій з прямоточною системою водопостачання рентна плата за фактичний обсяг води, що пропускається через конденсатори турбін для охолодження конденсату, обчислюється із застосуванням коефіцієнта 0,005.
255.7. Житлово-комунальні підприємства застосовують до ставок рентної плати коефіцієнт 0,3.
255.8. За умови використання води з лиманів платниками рентної плати застосовується ставка рентної плати, встановлена за спеціальне використання поверхневих вод відповідно до показника "Інші водні об’єкти", зазначеного у підпункті 255.5.1 пункту 255.5 цієї статті.
255.9. За умови використання води з каналів платниками рентної плати застосовуються ставки рентної плати, встановлені за спеціальне використання води водного об’єкта, з якого забирається вода в канал.
255.10. За умови використання води із змішаних джерел водопостачання застосовуються ставки рентної плати, встановлені для джерел, з яких формуються (наповнюються) змішані джерела.
255.11. Порядок нарахування податкових зобов’язань з рентної плати за спеціальне використання води
255.11.1. Водокористувачі самостійно обчислюють рентну плату за спеціальне використання води та за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики і рибництва щокварталу наростаючим підсумком з початку року, а за спеціальне використання води для потреб водного транспорту — починаючи з першого півріччя поточного року, у якому було здійснено таке використання.
255.11.2. Рентна плата обчислюється виходячи з фактичних обсягів використаної води (підземної, поверхневої, отриманої від інших водокористувачів) водних об’єктів з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання, встановлених у дозволі на спеціальне водокористування, лімітів використання води, ставок рентної плати та коефіцієнтів.
За обсяги води, переданої водокористувачем — постачальником іншим водокористувачам без укладення з останніми договору на поставку води, рентна плата обчислюється і сплачується таким водокористувачем — постачальником.
255.11.3. Водокористувачі, які використовують воду із змішаного джерела, обчислюють рентну плату, враховуючи обсяги води в тому співвідношенні, у якому формується таке змішане джерело, що зазначається в дозволах та договорах на поставку води, з урахуванням втрат води в їх системах водопостачання, ставок рентної плати та коефіцієнтів.
255.11.4. Водокористувачі, які використовують воду з каналів, обчислюють рентну плату виходячи з фактичних обсягів використаної води з урахуванням втрат води в їх системах водопостачання, встановлених лімітів використання води, ставок рентної плати, встановлених для водного об’єкта, з якого забирається вода в канал, та коефіцієнтів.
255.11.5. Рентна плата за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики обчислюється виходячи з фактичних обсягів води, пропущеної через турбіни гідроелектростанцій, та ставки рентної плати.
255.11.6. За умови експлуатації водних шляхів вантажними самохідними і несамохідними суднами рентна плата за спеціальне використання води для потреб водного транспорту обчислюється виходячи з фактичних даних обліку тоннаж-доби та ставки рентної плати, а пасажирськими суднами — виходячи з місця-доби та ставки рентної плати.
255.11.7. Справляння рентної плати за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва не звільняє водокористувачів від сплати рентної плати за спеціальне використання води.
255.11.8. Рентна плата за спеціальне використання води для потреб рибництва обчислюється виходячи з фактичних обсягів води, необхідної для поповнення водних об’єктів під час розведення риби та інших водних живих ресурсів (у тому числі для поповнення, яке пов’язане із втратами води на фільтрацію та випаровування), та ставок рентної плати.
255.11.9. Водокористувачі, які застосовують для потреб охолодження обладнання оборотну систему водопостачання, обчислюють рентну плату виходячи із фактичних обсягів води, використаної на підживлення оборотної системи. За всі інші обсяги фактично використаної води рентна плата обчислюється на загальних підставах.
255.11.10. Обсяг фактично використаної води обчислюється водокористувачами самостійно на підставі даних первинного обліку згідно з показаннями вимірювальних приладів.
За відсутності вимірювальних приладів обсяг фактично використаної води визначається водокористувачем за технологічними даними (тривалість роботи агрегатів, обсяг виробленої продукції чи наданих послуг, витрати електроенергії, пропускна спроможність водопровідних труб за одиницю часу тощо). У разі відсутності вимірювальних приладів, якщо можливість їх встановлення існує, рентна плата сплачується у двократному розмірі.
255.11.11. Обсяг фактично використаної води на державних системах у зрошувальному землеробстві визначають органи водного господарства.
255.11.12. Якщо водокористувачі, які повністю утримуються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, використовують обсяги води для господарської діяльності, направленої на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, рентна плата обчислюється на загальних підставах з усього обсягу використаної води з урахуванням обсягу втрат води в їх системах постачання.
255.11.13. У разі перевищення водокористувачами встановленого річного ліміту використання води рентна плата обчислюється і сплачується у п’ятикратному розмірі виходячи з фактичних обсягів використаної води понад встановлений ліміт використання води, ставок рентної плати та коефіцієнтів.
255.11.14. За понадлімітне використання води рентна плата обчислюється за кожним джерелом водопостачання окремо згідно з установленими ставками рентної плати та коефіцієнтами.
255.11.15. За відсутності у водокористувача дозволу на спеціальне водокористування із встановленими в ньому лімітами використання води рентна плата справляється за весь обсяг використаної води, що підлягає оплаті як за понадлімітне використання.
255.11.16. Податкова декларація за спеціальне використання води для потреб водного транспорту за перший квартал не подається.
Рентна плата за спеціальне використання води для потреб водного транспорту за перший квартал не сплачується.
255.11.17. Філії, відділення, інші відокремлені підрозділи водокористувача, які мають банківські рахунки, ведуть окремий бухгалтерський облік своєї діяльності, складають окремий баланс, подають податкові декларації та сплачують рентну плату за своїм місцем податкової реєстрації.
255.11.18. Якщо до складу водокористувача входять структурні підрозділи, які не мають банківських рахунків, не ведуть окремого бухгалтерського обліку своєї діяльності, не складають окремого балансу, податкові декларації подаються і рентна плата вноситься водокористувачем, до складу якого входять такі структурні підрозділи, за місцезнаходженням водних об’єктів та за ставками рентної плати, встановленими для цих водних об’єктів.
255.11.19. Платники рентної плати подають одночасно з податковими деклараціями контролюючим органам копії дозволу на спеціальне водокористування, договору на поставку води та статистичної звітності про використання води.
255.11.20. У межах встановленого в дозволі на спеціальне водокористування ліміту використання води рентна плата включається до складу витрат згідно з розділом III цього Кодексу, а за понадлімітне використання справляється з прибутку, що залишається у розпорядженні водокористувача після оподаткування.
Рентна плата за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики і водного транспорту повністю включається до складу витрат згідно з розділом III цього Кодексу.
255.12. Порядок подання декларації, строки сплати, відповідальність платників рентної плати та контроль за її справлянням визначено статтями 256 і 257 цього Кодексу.
Стаття 256. Подання декларації і строки сплати рентної плати
256.1. Базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.
256.2. Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов’язань з рентної плати.
256.3. Платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить додатки:
256.3.1. з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин:
за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України;
за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України;
256.3.2. з рентної плати за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин — за місцезнаходженням ділянки надр;
256.3.3. з рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України — за місцем податкової реєстрації;
256.3.4. з рентної плати за спеціальне використання води — за місцем податкової реєстрації.
256.4. У податковому (звітному) періоді платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, які здійснюють видобування нафти, конденсату, газу природного, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, платники рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України сплачують авансові внески з рентної плати у податковому (звітному) періоді до 30 числа кожного місяця (у лютому — до 28 або 29 числа). Розмір таких авансових внесків складається з однієї третини суми податкових зобов’язань з рентної плати, визначеної у податковій декларації за попередній податковий (звітний) період.
256.5. Сума податкових зобов’язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації з урахуванням фактично сплачених авансових внесків.
256.6. У разі коли місце обліку платника рентної плати не збігається з місцезнаходженням ділянки надр платник рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин та платник рентної плати за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин, подає за місцем податкової реєстрації платника або уповноваженої особи копію податкової декларації та копію платіжного документа про сплату податкових зобов’язань з рентної плати.
Стаття 257. Відповідальність платників рентної плати та контроль за її справлянням
257.1. Відповідальність платників рентної плати
257.1.1. На платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.
257.1.2. На суму податкових зобов’язань з рентної плати, що нарахована платником рентної плати за податковий (звітний) період, але не сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем граничного строку подання податкової декларації, нараховується пеня в порядку, встановленому розділом II цього Кодексу.
257.2. Контроль за правильністю обчислення, своєчасністю і повнотою справляння рентної плати
257.2.1. Контроль за правильністю обчислення, своєчасністю і повнотою справляння рентної плати здійснюють контролюючі органи.
257.2.2. Особливості контролю за справлянням рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин
Контролюючі органи для забезпечення контролю за правильністю обчислення платником суми рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин в частині визначення обсягу (кількості) видобутих корисних копалин у межах наданої йому ділянки надр, а також коригуючих коефіцієнтів згідно з пунктом 252.22 статті 252 цього Кодексу у встановленому законодавством порядку можуть залучати центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері державного гірничого нагляду, а також у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.
За фактами, які відбуваються протягом шести місяців, щодо невнесення, несвоєчасного внесення платником рентної плати сум податкових зобов’язань або невиконання платником податкових зобов’язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, порушує перед відповідним центральним органом виконавчої влади питання зупинення дії відповідного спеціального дозволу.
До доходів, що виникли у платника в результаті реалізації таким платником прав користування ділянкою надр у період невнесення, несвоєчасного внесення платником сум податкових зобов’язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (за виключенням випадків донарахувань та штрафних санкцій за результатами перевірок контролюючих органів) протягом шести місяців, а також на період зупинення дії відповідного спеціального дозволу, застосовується адміністративно-господарська санкція у вигляді вилучення отриманого (нарахованого) платником або відповідним контролюючим органом прибутку (доходу) від господарської діяльності з видобування корисних копалин.
Органи державного гірничого нагляду у місячний строк після прийняття відповідного рішення надсилають до контролюючого органу за місцем податкової реєстрації платника, який буде здійснювати видобуток корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення, повідомлення про надання такому платнику дозволу на початок ведення видобувних робіт або погодження на проведення дослідно-промислової розробки.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та забезпечення раціонального використання надр, у місячний строк після прийняття відповідного рішення надсилає до контролюючого органу за місцем податкової реєстрації платника, який буде здійснювати видобуток корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення, копію затверджених платником схем руху видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) на виробничих дільницях та місцях зберігання з урахуванням складу вихідної сировини, умов конкретного виробництва, особливостей технологічного процесу та вимог до кінцевої продукції з конкретизацією порядку визначення якості сировини та кінцевого продукту, визначення вмісту основної та супутньої корисної копалини в лабораторіях, атестованих згідно з правилами уповноваження та атестації у державній метрологічній системі.
257.2.3. Контроль за правильністю визначення обсягів використання надр в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного гірничого нагляду, який подає у місячний строк з дня видачі чи вилучення акта про надання гірничого відводу контролюючим органам за місцезнаходженням ділянки надр інформацію про зміни у переліку користувачів надр.
257.2.4. У разі несплати рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України або сплати її в неповному обсязі платниками рентної плати протягом шести місяців контролюючі органи подають інформацію про таких платників до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв’язку та інформатизації, для вжиття до них заходів згідно із законодавством.
Інформацію про платників рентної плати, які користуються радіочастотним ресурсом України для розповсюдження телерадіопрограм і протягом шести місяців не сплатили рентну плату або сплатили її не в повному обсязі, контролюючі органи подають до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення для вжиття до них заходів згідно із законодавством.
257.2.5. Особливості контролю за справлянням рентної плати за спеціальне використання води
Органи, що видають дозволи на спеціальне водокористування, щороку до 20 січня подають контролюючим органам та органам водного господарства інформацію про водокористувачів, яким видано такі дозволи.
Водокористувачі, яким видано дозволи на спеціальне водокористування та які здійснюють постачання води іншим водокористувачам, щороку до 20 січня подають контролюючим органам та органам водного господарства перелік водокористувачів — абонентів.
У разі зміни умов водокористування, видачі протягом року нових дозволів на спеціальне водокористування, укладення договорів на поставку води водокористувачі, які отримали переоформлені дозволи на спеціальне водокористування, договори на поставку води, зобов’язані протягом 10 днів повідомити про це контролюючим органам та органам водного господарства.
У разі несплати рентної плати або сплати її не в повному обсязі протягом шести місяців контролюючі органи подають інформацію про платників рентної плати до органів, що видають дозволи на спеціальне водокористування, для вжиття до них заходів згідно із законом.»;
55)	розділи Х «Рентна плата за нафту, природний газ і газовий конденсат, що видобуваються в Україні» і ХІ «Плата за користування надрами» виключити;
56)	у назві розділу ХІІ слова «Місцеві податки і збори» замінити словами «Податок на нерухоме майно»;
57)	статтю 265 викласти в такій редакції:
«Стаття 265. Склад податку на нерухоме майно
265.1. Податок на нерухоме майно складається з:
265.1.1. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки;
265.1.2. плати за землю.»;
58)	статтю 266 викласти в такій редакції:
«Стаття 266. Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки 
266.1. Платники податку 
266.1.1. Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. 
266.1.2. Визначення платників податку в разі перебування об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: 
а) якщо об'єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; 
б) якщо об'єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; 
в) якщо об'єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку. 
266.2. Об'єкт оподаткування 
266.2.1. Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. 
266.2.2. Не є об'єктом оподаткування: 
а) об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності держави або територіальних громад (їх спільній власності); 
б) об'єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки; 
в) будівлі дитячих будинків сімейного типу; 
г) садовий або дачний будинок, але не більше одного такого об'єкта на одного платника податку за умови, що такий об’єкт не використовується з метою одержання доходів (не здається в оренду, лізинг, не використовується у підприємницькій діяльності); 
ґ) об'єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать фізичним особам, які відповідно до закону мають статус багатодітних або прийомних, або малозабезпечених сімей, опікунів, піклувальників дітей, але не більше одного такого об'єкта на сім'ю, опікуна, піклувальника;
д) гуртожитки; 
е) об'єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям-інвалідам, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об'єкта на дитину;
є) гаражі, площа яких не перевищує 30 кв. метрів, які належать фізичним особам, але не більше одного такого об’єкта на особу.
266.3. База оподаткування 
266.3.1. Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. 
266.3.2. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно. 
266.3.3. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи з загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт. 
266.3.4. У разі наявності у платника податку одночасно об’єктів житлової та нежитлової нерухомості, база оподаткування обчислюється окремо для об’єктів житлової та нежитлової нерухомості з урахуванням таких особливостей:
а) для об’єктів житлової нерухомості – виходячи з сумарної загальної площі всіх об'єктів житлової нерухомості; 
б) для об’єктів нежитлової нерухомості – виходячи  з сумарної загальної площі кожного з видів об’єктів нежитлової нерухомості. 
266.4. Пільги із сплати податку 
266.4.1. Міські, селищні та сільські ради можуть встановлювати додаткові пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб або релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).
Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об'єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до абзацу першого цього підпункту.
266.5. Ставка податку 
266.5.1. Ставки податку для об’єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та категорії таких об’єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
266.6. Податковий період 
266.6.1. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. 
266.7. Порядок обчислення суми податку 
266.7.1. Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника житлової та/або нежитлової нерухомості виходячи з бази оподаткування та відповідної ставки податку.
Обчислена сума податку розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
266.7.2. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). 
Щодо новоствореного (нововведеного) об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення зазначеному власнику після отримання інформації про виникнення права власності на такий об'єкт. 
Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.
266.7.3. Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо:
об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;
розміру загальної площі об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;
права на користування пільгою із сплати податку; 
розміру ставки податку; 
нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення.
266.7.4. Органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов'язані щоквартально у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем розташування такого об'єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
266.7.5. Платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально. 
Щодо новоствореного (нововведеного) об'єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація подається протягом місяця з дня виникнення права власності на такий об'єкт. 
266.8. Порядок обчислення сум податку в разі зміни власника об'єкта оподаткування податком 
266.8.1. У разі переходу права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об'єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому виникло право власності. 
266.8.2. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності. 
266.9. Порядок сплати податку 
266.9.1. Податок сплачується за місцем розташування об'єкта оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України. 
Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад за квитанцією про прийняття податків і зборів.
266.10. Строки сплати податку 
266.10.1. Податкове зобов'язання за звітний рік з податку сплачується: 
а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення; 
б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.»;
59)	статті 267 та 268 виключити;
60)	слова «Розділ ХІІІ. Плата за землю» виключити;
61)	у назві статті 269 слово «податку» замінити словами «земельного податку»;
62)	назву статті 270 доповнити словами «земельним податком»;
63)	у статті 271:
назву статті 271 доповнити словами «земельним податком»;
у пункті 271.2 після слів «земельних ділянок» доповнити словами та знаками «, розташованих у межах населених пунктів,»;
64)	статтю 272 виключити;
65)	у статті 273:
назву статті 273 доповнити словами «земельним податком»;
у пункті 273.1 слова «плати за спеціальне використання лісових ресурсів» замінити словами «екологічного податку»;
у пункті 273.2. після слова «встановлюються» додати слова «відповідно до статті 274 цього Кодексу»;
підпункти 273.2.1 та 273.2.2 пункту 273.2 виключити;
66)	у статті 274:
у назві статті 274 після слова «ставка» додати слово «земельного»;
у пункті 274.1 слова «1 відсотка» замінити словами «не більше 3 відсотків» та слова «за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу» замінити словами «а для сільськогосподарських угідь – не більше 1 відсотка від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області»;
67)	статті 275 та 276 виключити;
68)	у статті 277:
 назву статті 277 викласти у такій редакції: «Ставки земельного податку за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено»;
у пункті 277.1 слова «за один гектар несільськогосподарських угідь, зайнятих господарськими будівлями (спорудами)» замінити словами «за земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів» та після слів «у розмірі» доповнити словами  «не більше»;
пункт 277.2 виключити;
69)	статті 278, 279 та 280 виключити;
70)	у статті 281:
у назві статті 281 після слова «сплати» доповнити словом «земельного»; 
у пункті 281.3 слова «фіксованого сільськогосподарського податку» замінити словами «єдиного податку четвертої групи»;
71)	статтю 282 виключити;
72)	назву статті 283 доповнити словами «земельним податком»;
73)	у статті 284: 
назву статті 284 викласти у такій редакції: «Особливості оподаткування платою за землю»;
абзаци перший та другий пункту 284.1 викласти у такій редакції:
«284.1. Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, міські, селищні та сільські ради та органи виконавчої влади встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.
Органи  місцевого  самоврядування  та  органи виконавчої   влади  до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та  наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам.»;
74)	назву статті 285 доповнити словами «для плати за землю»;
75)	у абзаці першому пункту 286.1 статті 286 після слів «на нерухоме майно» доповнити словами «у сфері будівництва»;
76)	у статті 287:
у пункті 287.4 слова «новій звітній» виключити;
у пункті 287.7 слова «у тому числі зазначеними у пунктах 276.1, 276.4 статті 276» виключити»;
77)	у статті 288:
пункт 288.1 доповнити абзацом такого змісту:
«Форма надання інформації затверджується Кабінетом Міністрів України.»;
пункт 288.5 викласти у такій редакції:
«288.5. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: 
288.5.1. не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;
288.5.2. не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.»; 
78)	статтю 290 виключити; 
79)	у статті 291:
у пункті 291.4:
у підпункті першому цифри «150000» замінити цифрами «300000»;
у абзаці третьому підпункту другого цифри «1000000» замінити цифрами «1500000»;
друге речення абзацу четвертого підпункту другого викласти в такій редакції:
«Такі фізичні особи - підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи;»;
підпункти третій і четвертий викласти в редакції:
«3) третя група - фізичні особи – підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 20000000 гривень;
4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.»;
підпункти п’ятий і шостий виключити; 
доповнити пункт підпунктами 291.4.2 - 291.4.7 такого змісту:
«291.4.2. У селекційних центрах, на підприємствах (в об’єднаннях) з племінної справи у тваринництві до продукції власного виробництва сільськогосподарського товаровиробника також належать племінні (генетичні) ресурси, придбані в інших селекційних центрах, на підприємствах (в об’єднаннях) із племінної справи у тваринництві та реалізовані вітчизняним підприємствам для осіменіння маточного поголів’я тварин.
291.4.3. Якщо сільськогосподарський товаровиробник утворюється шляхом злиття, приєднання, перетворення, поділу або виділення згідно з відповідними нормами Цивільного кодексу України, то норма щодо дотримання частки сільськогосподарського товаровиробництва, яка дорівнює або перевищує 75 відсотків за попередній податковий (звітний) рік, поширюється на:
усіх осіб окремо, які зливаються або приєднуються;
кожну окрему особу, утворену шляхом поділу або виділу;
особу, утворену шляхом перетворення.
291.4.4. Сільськогосподарські товаровиробники, утворені шляхом злиття або приєднання, можуть бути платниками податку в рік утворення, якщо частка сільськогосподарського товаровиробництва, отримана за попередній податковий (звітний) рік всіма товаровиробниками, які беруть участь у їх утворенні, дорівнює або перевищує 75 відсотків.
291.4.5. Сільськогосподарські товаровиробники, утворені шляхом перетворення платника податку, можуть бути платниками податку в рік перетворення, якщо частка сільськогосподарського товаровиробництва, отримана за попередній податковий (звітний) рік, дорівнює або перевищує 75 відсотків.
291.4.6. Сільськогосподарські товаровиробники, утворені шляхом поділу або виділення, можуть бути платниками податку з наступного року, якщо частка сільськогосподарського товаровиробництва, отримана за попередній податковий (звітний) рік, дорівнює або перевищує 75 відсотків.
291.4.7. Новоутворені сільськогосподарські товаровиробники можуть бути платниками податку з наступного року, якщо частка сільськогосподарського товаровиробництва, отримана за попередній податковий (звітний) рік, дорівнює або перевищує 75 відсотків.»;
абзац перший пункту 291.5 викласти у такій редакції:
«291.5. Не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп:»;
доповнити статтю пунктом 291.51 такого змісту: 
«291.51. Не можуть бути платниками єдиного податку четвертої групи:
291.51.1. суб’єкти господарювання, у яких понад 50 відсотків доходу, отриманого від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, становить дохід від реалізації декоративних рослин (за винятком зрізаних квітів, вирощених на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, та продуктів їх переробки), диких тварин і птахів, хутряних виробів і хутра (крім хутрової сировини);
291.51.2. суб’єкти господарювання, що провадять діяльність з виробництва підакцизних товарів, крім виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції;
291.51.3. суб’єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);»;
пункт 291.6 після слів «єдиного податку» доповнити словами «першої - третьої груп»;
80)	у статті 292:
назву статті 292 викласти у такій редакції:
«Стаття 292. Порядок визначення доходів та їх склад для платників єдиного податку першої — третьої груп»; 
пункт 292.2 викласти в такій редакції:
«292.2. При продажу основних засобів юридичними особами - платниками єдиного податку дохід визначається як сума коштів, отриманих від продажу таких основних засобів.
Якщо основні засоби продані після фактично нарахованої відповідно до законодавства амортизації у розмірі не менше 30 відсотків, то дохід визначається як різниця між сумою коштів, отриманою від продажу таких основних засобів, та їх залишковою балансовою вартістю, що склалася на день продажу.»;
у пункті 292.3:
абзац третій викласти в редакції:
«До суми доходу платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість за звітний період також включається сума кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.»;
у абзаці четвертому слова «четвертої та шостої груп» замінити словами «третьої групи (юридичні особи)»;
у пункті 292.4 після слів «договорами доручення,» доповнити словом «комісії,» і далі по тексту;
у пункті 292.6:
друге речення абзацу першого викласти в редакції:
«Для платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, датою отримання доходу є дата списання кредиторської заборгованості, за якою минув строк позовної давності.»;
у абзаці другому слова «четвертої та шостої груп» замінити словами «третьої групи (юридичні особи)»;
у другому абзаці пункту 292.16 слова «першої – третьої» замінити словами «першої і другої», а цифру «5» цифрою «3»; 
81)	доповнити Кодекс статтею 2921 такого змісту:
«Стаття 2921. Об’єкт та база оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи
2921.1. Об’єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.
Правовстановлюючі документи на земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, договори оренди земельних ділянок державної і комунальної власності та земельних ділянок, що перебувають у власності або постійному користуванні юридичних та фізичних осіб,  в тому числі договори оренди земельних часток (паїв), повинні бути оформлені та зареєстровані відповідно до законодавства.
2921.2. Базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для сільськогосподарських товаровиробників є нормативна грошова оцінка одного гектара сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІ цього Кодексу.
Базою оподаткування податком для платників єдиного податку четвертої групи для земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ) є нормативна грошова оцінка ріллі в Автономній Республіці Крим або в області, з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного за станом на 1 січня базового податкового (звітного) року відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІ цього Кодексу.
2921.3. Підставою для нарахування єдиного податку платникам четвертої групи  є дані державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухому майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння податку у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.»;
82)	у статті 293:
пункт 293.1 після слів «єдиного податку» доповнити словами «для платників першої — третьої груп»;
у пункті 293.2:	
у підпункті 1 слово і цифру «від 1» виключити;
у підпункті 2 слово і цифру «від 2» виключити;
пункт 293.3 викласти в редакції:
«293.3. Відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі:
1) 2 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом;
2) 4 відсотки доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.
Для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, ставка єдиного податку встановлюється у розмірі, визначеному підпунктом 2 пункту 293.3 цієї статті.»;
у пункті 293.4:
у абзаці першому слова «третьої і п’ятої груп» замінити словами «третьої груп (фізичні особи-підприємці)»;
у підпункті першому цифри і слово «1, 2, 3 і 5» замінити цифрами і словом «1, 2 і 3»;
доповнити пункт підпунктом п’ятим такого змісту:
«5) до доходу, отриманого платниками першої або другої групи від провадження діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно.».
у пункті 293.5:
у абзаці першому слова «четвертої та шостої груп» замінити словами «третьої групи (юридичні особи)»;
у підпункті першому слова і цифри «підпунктах 4 і 6» замінити словом і цифрою «підпункті 3»;
у пункті 293.8:
у абзаці першому підпункту першого слова «або п’ятої» виключити;
у абзаці першому підпункту другого слова «або п’ятої» виключити;
підпункт третій викласти у такій редакції:
«3) платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи-підприємці), які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, до суми перевищення застосовують ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків, а також зобов'язані у порядку, встановленому цією главою, перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.
Платники єдиного податку третьої групи (юридичні особи), які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, до суми перевищення застосовують ставку єдиного податку у подвійному розмірі ставок, визначених пунктом 293.3 цієї статті, а також зобов'язані у порядку, встановленому цією главою, перейти на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом.
Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу.»;
абзац перший підпункту четвертого викласти у такій редакції:
«4) ставка єдиного податку, визначена для третьої групи у розмірі 2 відсотки, може бути обрана:»;
абзац третій підпункту четвертого викласти у такій редакції:
«б) платником єдиного податку третьої групи, який обрав ставку єдиного податку в розмірі 4 відсотки, у разі добровільної зміни ставки єдиного податку шляхом подання заяви щодо зміни ставки єдиного податку не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку календарного кварталу, в якому буде застосовуватися нова ставка та реєстрації такого платника єдиного податку платником податку на додану вартість у порядку, встановленому розділом V цього Кодексу;»;
підпункт п’ятий викласти у такій редакції:
«5) у разі анулювання реєстрації платника податку на додану вартість у порядку, встановленому розділом V цього Кодексу, платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату єдиного податку за ставкою у розмірі 4 відсотків (для платників єдиного податку третьої групи) або відмовитися від застосування спрощеної системи оподаткування шляхом подання заяви щодо зміни ставки єдиного податку чи відмови від застосування спрощеної системи оподаткування не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу, в якому здійснено анулювання реєстрації платником податку на додану вартість.».
доповнити статтю пунктом 293.9 такого змісту:
«293.9. Для платників єдиного податку четвертої групи розмір ставок податку з одного гектара сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду залежить від категорії (типу) земель, їх розташування та становить (у відсотках бази оподаткування):
293.9.1. для ріллі, сіножатей і пасовищ (крім ріллі, сіножатей і пасовищ, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях, а також ріллі, сіножатей і пасовищ, що перебувають у власності сільськогосподарських товаровиробників, які спеціалізуються на виробництві (вирощуванні) та переробці продукції рослинництва на закритому ґрунті, або надані їм у користування, у тому числі на умовах оренди) - 0,15;
293.9.2. для ріллі, сіножатей і пасовищ, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях, - 0,09;
293.9.3. для багаторічних насаджень (крім багаторічних насаджень, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях) - 0,09;
293.9.4. для багаторічних насаджень, розташованих у гірських зонах та на поліських територіях, - 0,03;
293.9.5. для земель водного фонду - 0,45;
293.9.6. для ріллі, сіножатей і пасовищ, що перебувають у власності сільськогосподарських товаровиробників, які спеціалізуються на виробництві (вирощуванні) та переробці продукції рослинництва на закритому ґрунті, або надані їм у користування, у тому числі на умовах оренди, - 1.
Під спеціалізацією на виробництві (вирощуванні) та переробці продукції рослинництва на закритому ґрунті слід розуміти перевищення частки доходу, отриманого від реалізації такої продукції та продукції її переробки двох третин доходу (66 відсотків) від реалізації усієї власновиробленої сільськогосподарської продукції та продуктів її переробки.
Перелік гірських зон та поліських територій визначається Кабінетом Міністрів України.»;
83)	у статті 294:	
у пункті 294.1:
у абзаці першому слова «першої та другої» замінити словами "першої, другої та четвертої";
у абзаці другому слова «третьої - шостої груп» замінити словами «третьої групи»;
пункт 294.2 доповнити абзацами такого змісту:
«Попередній податковий (звітний) рік для новоутворених сільськогосподарських товаровиробників - період з дня державної реєстрації до 31 грудня того ж року.
Податковий (звітний) період для сільськогосподарських товаровиробників, що ліквідуються, - період з початку року до їх фактичного припинення.»;
у абзаці другому пункту 294.4 слова «третьої - шостої» замінити словом «третьої»; 
84)	у статті 295:
у пункті 295.3 слова «третьої - шостої груп» замінити словами «третьої групи»;
у пункті 295.4 після слова «податку» додати слова «платниками першої – третьої груп»;
пункт 295.8 викласти в редакції:
«295.8. У разі припинення платником єдиного податку провадження господарської діяльності податкові зобов'язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому до контролюючого органу подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв'язку з припиненням провадження господарської діяльності або анульовано реєстрацію за рішенням контролюючого органу на підставі отриманого від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.
У разі анулювання реєстрації платника єдиного податку за рішенням контролюючого органу податкові зобов'язання із сплати єдиного податку нараховуються такому платнику до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому проведено анулювання реєстрації.»;
доповнити статтю пунктом 295.9 такого змісту:
«295.9. Платники єдиного податку четвертої групи:
295.9.1. самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу;
295.9.2. сплачують податок щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, у таких розмірах:
у I кварталі - 10 відсотків;
у II кварталі - 10 відсотків;
у III кварталі - 50 відсотків;
у IV кварталі - 30 відсотків;
295.9.3. утворені протягом року шляхом злиття, приєднання або перетворення у звітному податковому періоді, у тому числі за набуті ними площі нових земельних ділянок, вперше сплачують податок протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, в якому відбулося утворення (виникнення права на земельну ділянку), а надалі - у порядку, визначеному підпунктом 295.9.2 цього пункту;
295.9.4. що припиняються шляхом злиття, приєднання, перетворення, поділу у податковому (звітному) періоді, зобов’язані подати у період до їх фактичного припинення контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та місцем розташування земельних ділянок уточнену податкову декларацію;
295.9.5. зобов’язані у разі, коли протягом податкового (звітного) періоду змінилася площа сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду у зв’язку з набуттям (втратою) на неї права власності або користування:
уточнити суму податкових зобов’язань з податку на період починаючи з дати набуття (втрати) такого права до останнього дня податкового (звітного) року;
подати протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним періодом, контролюючим органам за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки декларацію з уточненою інформацією про площу земельної ділянки, а також відомості про наявність земельних ділянок та їх нормативну грошову оцінку;
295.9.6. у разі надання сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду в оренду іншому платникові податку, враховують орендовану площу земельних ділянок у своїй декларації. У декларації орендаря така земельна ділянка не враховується;
295.9.7. у разі оренди ними сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду в особи, яка не є платником податку, враховують орендовану площу земельних ділянок у своїй декларації;
295.9.8. перераховують в установлений строк загальну суму коштів на відповідний рахунок місцевого бюджету за місцем розташування земельної ділянки.»;
85)	у статті 296:
у абзаці першому після слів «єдиного податку» доповнити словами «першої - третьої груп»;
у абзаці першому підпункту 296.1.1 слова «та п’ятої групи» замінити словами «групи (фізичні особи-підприємці)»;
у підпункті 296.1.2 слова «та п’ятої групи» замінити словами «групи (фізичні особи-підприємці)»;
у підпункті 296.1.3 слова «четвертої та шостої груп» замінити словами «третьої групи (юридичні особи)»;
у абзаці другому пункту 296.2 слова «другої, третьої або п’ятої» замінити словами «другої або третьої (фізичні особи-підприємці)»;
у пункті 296.3 слова «третьої – шостої груп» замінити словами «третьої групи»;
у пункті 296.5:
у абзаці першому підпункту 296.5.1 слова «другої, третьої або п’ятої групи» замінити словами «другої або третьої (фізичні особи-підприємці) груп»;
у абзаці першому підпункту 296.5.3 слова «або п’ятої групи» замінити словами «групи (фізичні особи-підприємці)»;
у абзаці першому підпункту 296.5.4 слова «четвертої та шостої груп» замінити словами «третьої групи (юридичні особи);
пункт 296.10 викласти в такій редакції:
«296.10. Платники єдиного податку першої – третьої (фізичні особи-підприємці) груп не застосовують реєстратори розрахункових операцій.»;
86)	у статті 297:
у пункті 297.1:
у підпункті 3 слова і цифри «підпункту 293.3.1 пункту 293.3 або підпунктом 1 підпункту 293.3.2 пункту 293.3» замінити словами і цифрами «пункту 293.3 або пунктом 293.9»;
підпункт 4 викласти у такій редакції:
«4) податку на нерухоме майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва;»;
підпункт 5 викласти в такій редакції:	
«5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.»;
підпункт 6 виключити;
87)	у статті 298:
у пункті 298.1:
у абзаці першому після слова «оподаткування» доповнити словами «платниками єдиного податку першої - третьої груп»; 
у абзаці другому підпункту 298.1.2 слова «третьої – шостої груп» замінити словами «третьої групи»;
у підпункті 298.1.5 друге речення викласти в редакції:
«При цьому у платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, анулюється реєстрація платника податку на додану вартість у порядку, встановленому цим Кодексом, у разі обрання ним першої або другої групи чи ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка включає податок на додану вартість до складу єдиного податку.»;
у пункті 298.2:
абзац перший після слова «оподаткування» доповнити словами «платниками єдиного податку першої - третьої груп»;
у підпункті першому підпункту 298.2.3 слова «першої – третьої груп» замінити словами «першої і другої груп»;
підпункт другий підпункту 298.2.3 викласти в редакції:
«2) у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення;»;
у підпункті третьому підпункту 298.2.3 слова «п’ятої і шостої груп» замінити словами «третьої групи»;
доповнити підпункт 298.2.3 новим підпунктом такого змісту:
«9) у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність.»;
у підпункті п’ятому пункту 298.3. слова «фізичною особою - підприємцем першої та другої груп» замінити словами «суб'єктом господарювання»;
у пункті 298.6 слова «третьої – шостої груп» замінити словами «третьої групи»;
доповнити статтю пунктом 298.8 такого змісту:
«298.8. Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1 - 298.8.4 цієї статті.
298.8.1. Сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:
загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;
розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику;
відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.
У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).
Правовстановлюючі документи на земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, договори оренди земельних ділянок державної і комунальної власності та земельних ділянок, що перебувають у власності або постійному користуванні юридичних та фізичних осіб,  в тому числі договори оренди земельних часток (паїв), повинні бути оформлені та зареєстровані відповідно до законодавства.
298.8.2. Сільськогосподарські товаровиробники, утворені протягом року шляхом злиття, приєднання або перетворення, подають протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем його утворення, до контролюючих органів за своїм місцезнаходженням та за місцем розташування земельних ділянок декларацію з податку за період від дати утворення до кінця поточного року для набуття статусу платника податку, а також усіх прав і обов’язків щодо погашення податкових зобов’язань або боргів, які передані йому як правонаступнику.
298.8.3. Дохід сільськогосподарського товаровиробника, отриманий від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, включає доходи, отримані від:
реалізації продукції рослинництва, що вироблена (вирощена) на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, а також продукції рибництва, виловленої (зібраної), розведеної, вирощеної у внутрішніх водоймах (озерах, ставках і водосховищах), та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях;
реалізації продукції рослинництва на закритому ґрунті та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях;
реалізації продукції тваринництва і птахівництва та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях;
реалізації сільськогосподарської продукції, що вироблена із сировини власного виробництва на давальницьких умовах, незалежно від територіального розміщення переробного підприємства.
У разі коли сільськогосподарське підприємство утворюється шляхом злиття, приєднання, перетворення, поділу або виділення, у рік такого утворення до суми, отриманої від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції, включаються також доходи, отримані протягом останнього податкового (звітного) періоду від надання супутніх послуг:
послуги із збирання врожаю, його брикетування, складування, пакування та підготовки продукції до збуту (сушіння, обрізування, сортування, очистка, розмелювання, дезінфекція (за наявності ліцензії), силосування, охолодження), які надаються покупцю такої продукції сільгосппідприємством-виробником (з моменту набуття права власності на таку продукцію за договором до дати її фактичної передачі покупцю);
послуги з догляду за худобою і птицею, які надаються її покупцю сільгосппідприємством-виробником (з моменту набуття права власності на таку продукцію за договором до дати її фактичної передачі покупцю);
послуги із зберігання сільськогосподарської продукції, які надаються її покупцю сільгосппідприємством-виробником (з моменту набуття права власності на таку продукцію за договором до дати її фактичної передачі покупцю);
послуги з відгодівлі та забою свійської худоби і птиці, які надаються її покупцю сільгосппідприємством-виробником (з моменту набуття права власності на таку продукцію до дати її фактичної передачі покупцю).
298.8.4. У разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.
Якщо така частка не перевищує 75 відсотків у зв’язку із виникненням обставин непереборної сили у попередньому податковому (звітному) році, до платника податку в наступному податковому (звітному) році зазначена вимога не застосовується. Такі платники податку для підтвердження статусу платника єдиного податку подають податкову декларацію разом із рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад про наявність обставин непереборної сили та перелік суб’єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин.»;  
88)	у статті 299:
у підпункті восьмому пункту 299.7 слова «першої та другої груп» виключити;
пункт 299.10 статті 299 доповнити підпунктом 4) такого змісту:
«4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.»;
пункт 299.11 викласти в такій редакції:
«299.11. У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб’єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
У разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.51 статті 291 цього кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу ІІ цього Кодексу. Такий платник податку зобов’язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.»;
у абзаці сьомому пункту 299.13 слова «першої та другої груп» виключити;
89)	глави 2 «Фіксований сільськогосподарський податок», 3 «Збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну і теплову енергію, крім електроенергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками» і 4 «Збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності» розділу ХІV «Спеціальні податкові режими» та розділи ХV «Збір за користування радіочастотним ресурсом України», ХVІ «Збір за спеціальне використання води» і ХVІІ «Збір за спеціальне використання лісових ресурсів» виключити;
90)	у пункті 335.2 статті 335:
у підпункті "в" слово «плату» замінити словами «рентну плату»;
у абзаці одинадцятому слово «обов’язки» замінити словами «права та обов’язки», а слова «на інвестора (оператора)» замінити словами «на оператора, а в частині податку на додану вартість – на кожного інвестора та/або на оператора»;
91)	у статті 337:
у пункті 337.1 слова «інвестором або інвесторами» замінити словами «інвестором (оператором)»;
у пункті 337.3:
в абзаці першому слова «інвестор та/або» вилучити;
після абзацу першого доповнити абзацами другим - четвертим такого змісту:
«При цьому, якщо багатостороння угода про розподіл продукції передбачає можливість реєстрації не лише оператора, але й інвесторів як платників податку на додану вартість за угодою, такі інвестори мають подати реєстраційні заяви в одному звітному (податковому) періоді до 10 числа календарного місяця, що слідує за місяцем, у якому інвесторами було прийнято рішення про реєстрацію. 
Якщо з’являється новий інвестор за багатосторонньою угодою про розподіл продукції, за якою всі інвестори, які не діють як оператори, вже зареєстровані як платники податку на додану вартість, такий новий інвестор зобов’язаний подати реєстраційну заяву для реєстрації платником податку на додану вартість за угодою до 10 числа календарного місяця, що слідує за місяцем, у якому така особа набула прав та обов’язків інвестора. 
Оператор зобов’язаний повідомити контролюючі органи за своїм місцем обліку та за місцем обліку відповідних інвесторів про прийняття рішення про реєстрацію всіх інвесторів як платники податку на додану вартість за угодою протягом 10 календарних днів після прийняття такого рішення.»;
у зв’язку з чим абзац другий вважати абзацом п’ятим;
пункт 337.4 викласти у такій редакції:
«337.4. Оператор за багатосторонньою угодою про розподіл продукції включає до складу податкового кредиту суми податку, сплачені (нараховані) будь-яким інвестором (оператором) за угодою у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів/послуг, основних засобів, на підставі наданих інвесторами чи оператором податкових накладних, виданих постачальниками, придбання яких здійснено відповідно до програм і планів, затверджених у порядку, визначеному угодами про розподіл продукції.
Якщо згідно з багатосторонньою угодою про розподіл продукції приймається відповідне рішення, то оператор, який відповідно до цього пункту має право на включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку, може визначити частку залишку від’ємного значення різниці між сумою податкових зобов’язань та сумою податкового кредиту, накопиченого за результатами попередніх звітних (податкових) періодів, яку мають право відобразити у податкових деклараціях інвестори, в пропорціях, визначених відповідно до угоди, за умови, що кожен інвестор зареєстрований як платник податку на додану вартість. У такому разі:
а) у звітному (податковому) періоді оператор збільшує свої податкові зобов’язання у розмірі відповідної частки такого від’ємного значення, відображеного в податковій декларації оператора за попередній звітний (податковий) період, та надсилає відповідному інвестору податкову накладну на відповідну суму податку, яка заповнюється в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом Кодексу, а також повідомляє про такий розподіл контролюючі органи за місцем обліку оператора та за місцем обліку кожного інвестора, якому була виписана податкова накладна, протягом 10 календарних днів після виписки відповідних накладних. 
б) інвестор має право відобразити податковий кредит у сумі, зазначеній в податковій накладній, що виписана оператором, у податковій декларації за звітний (податковий) період, у якому було виписано податкову накладну, або в будь-якому наступному звітному (податковому) періоді, але не пізніше 90 календарних днів з дати виписки відповідної податкової накладної.
Якщо за результатами податкової перевірки або внаслідок самостійного виправлення помилок оператором сума від’ємного значення оператора з податку на додану вартість, що була передана згідно з вимогами цього пункту, зменшується, то: 
а) оператор відповідно зменшує суму податкових зобов'язань за результатами поточного звітного (податкового) періоду та надсилає інвестору розрахунок коригування податку; 
б) інвестор відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами звітного (податкового) періоду, в якому отриманий розрахунок коригування податку, за умови, що він збільшив податковий кредит на підставі відповідної податкової накладної.
При від'ємному значенні суми податку на додану вартість, розрахованої відповідно до цього Кодексу, така сума підлягає відшкодуванню інвестору (оператору), в порядку та строки, передбачені угодою про розподіл продукції, затвердженою Кабінетом Міністрів України. При цьому інвестор (оператор) має право на автоматичне бюджетне відшкодування такої суми в повному обсязі.»;
92)	у статті 338:	
у назві статті слово «плати» замінити словами «рентної плати»;
у пункті 338.1:
в абзаці першому слово «плати» замінити словами «рентної плати»;
в абзаці другому слово «плати» замінити словами «рентної плати», а цифри «ХІ» — цифрами «ІХ»;
в абзаці третьому слово «плати» замінити словами «рентної плати»;
в абзаці четвертому слова «податковий розрахунок з плати за користування надрами» замінити словами «податкову декларацію з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин»;
в абзаці п’ятому слова «податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин та сплачує таку плату за користування надрами» замінити словами «податкову декларацію з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин та сплачує таку рентну плату»;
у пункті 338.2 слово «плати» замінити словами «рентної плати»;
93)	у розділі ХІХ «Прикінцеві положення»:
у абзаці восьмому пункту 1 цифри «2015» та «2014» замінити цифрами «2016» та  «2015» відповідно;
підпункти 1 — 10 пункту 4 замінити підпунктами такого змісту:
«1) акцизний податок;
2) екологічний податок;
3) рентна плата;»;
94)	у розділі ХХ «Перехідні положення»:
у підрозділі 2:
у абзаці першому та  п’ятому пункту 15ˡ  цифри «2014» замінити цифрами «2017»;
доповнити новим пунктом такого змісту:
«33. Тимчасово, до 1 липня 2015 року, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України у митному режимі імпорту та постачання на митній території України апаратури передавальної для телерадіомовлення, яка використовуватиметься для запобігання та усунення наслідків надзвичайних ситуацій у мирний час і під час воєнного стану, у разі збройної агресії (окупації) або загрози нападу з боку інших держав, внутрішніх або закордонних терористичних, сепаратистських або інших незаконних збройних формувань,  та надходять на адресу Концерну радіомовлення, радіозв’язку та телебачення.
Перелік та обсяги ввезення на митну територію України та постачання на митній території України таких товарів  визначаються Кабінетом Міністрів України.
У разі порушення вимог щодо цільового використання зазначених у цьому пункті товарів платник податку зобов'язаний збільшити податкові зобов'язання за результатами податкового періоду, на який припадає таке порушення, на суму податку, що має бути сплачена в момент ввезення на митну територію України таких товарів, а також сплатити пеню, нараховану на таку суму податку, виходячи із 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, що діяла на день збільшення податкового зобов'язання, та за період з дати ввезення на митну територію України таких товарів до дати збільшення податкових зобов'язань.»;
у підрозділ 4:
пункт 9 викласти у такій редакції:
«9. У січні-травні 2015 року платники зобов’язані сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього Кодексу у редакції, що діяла до першого січня 2015 року»;
у пункті 10:
абзац п’ятий викласти в такій редакції:
«з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно - 18 відсотків, а для суб'єктів індустрії програмної продукції, які застосовують особливості оподаткування, передбачені в пункті 15 підрозділу 10 цього розділу, - 5 відсотків.»;
абзаци восьмий – одинадцятий виключити;
пункт 11 викласти у такій редакції:
«11. При розрахунку амортизації необоротних активів відповідно до пункту 138.3 статті 138 цього Кодексу балансова вартість необоротних активів станом на 1 січня 2015 року має дорівнювати залишковій балансовій вартості таких активів, що визначена за правилами податкового обліку станом на 31 грудня 2014 року.».
пункт 15 викласти у такій редакції:
«15. Пільги для пріоритетних галузей економіки.
15.1. З 1 січня 2015 року по 1 січня 2017 року для пріоритетних галузей економіки, визначених у цьому пункті, надається державна підтримка у вигляді не сплати до державного або місцевого бюджету податку на прибуток підприємств, нарахованого від бази оподаткування по діяльності з реалізації зазначених у цьому пункті інвестиційних проектів. 
З метою надання державної підтримки пріоритетними галузями економіки визнаються:
оборонно-промисловий комплекс;
машинобудування для агропромислового комплексу;
виробництво програмної продукції;
літакобудування;
видобуток та реалізація нафти, газу (газового конденсату) з нових свердловин, будівництво яких завершено після 31 грудня 2014 року.
15.2. Право на застосування пільги, відповідно до цього пункту,  надається суб'єктам інвестиційної діяльності, які реалізують схвалені Кабінетом Міністрів України за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій інвестиційні проекти у пріоритетних галузях економіки.
Інвестиційним проектом у пріоритетній галузі економіки вважається інвестиційний проект, що передбачається реалізувати на новоствореному або діючому підприємстві, на якому буде проведено реконструкцію або модернізацію (за обов'язкової умови виділення окремого структурного підрозділу, на якому буде реалізовуватися інвестиційний проект) та який одночасно відповідає таким критеріям:
1) загальна кошторисна вартість перевищує суму, еквівалентну 20 мільйонів гривень або кількість створених нових робочих місць для працівників, які безпосередньо задіяні у виробничих процесах, перевищує 100;
2) мінімальна заробітна плата працівників не менш як у 3 рази перевищує розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
15.3. Інвестиційні проекти у пріоритетних галузях економіки підлягають схваленню Кабінетом Міністрів України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Державний реєстр таких проектів веде та розміщує на своєму офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного і соціального розвитку.
Якщо протягом двох років з дня державної реєстрації інвестиційного проекту не досягнуто показників, встановлених підпунктом 15.2 цього пункту, строк дії державної реєстрації інвестиційного проекту припиняється.
15.4. Вимоги до інвестиційних проектів у пріоритетних галузях економіки, порядок їх відбору, схвалення та реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.
15.5. Контроль за виконанням цього пункту покладається на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної податкової і митної політики і центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного і соціального розвитку.
15.6. Пільги для інвестиційних проектів у пріоритетних галузях економіки зазначені у цьому підрозділі надаються за умови реінвестування всього прибутку звільненого від оподаткування на збільшення обсягів основної діяльності відповідно до схваленого інвестиційного проекту (виплата заробітної плати, створення чи переоснащення матеріально-технічної бази, закупка сировини та комплектуючих матеріалів, науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи) у термін не пізніше 730 днів з дати закінчення звітного (податкового) періоду, за результатами якого не сплачено податок на прибуток підприємств в наслідок застосування пільги.
Порядок цільового використання встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У разі невикористання на зазначені в цьому пункті цілі суми всього прибутку звільненого від оподаткування протягом 730 днів з дати закінчення періоду, за результатами якого не сплачено податок на прибуток підприємств в наслідок застосування пільги, платник податку зобов'язаний збільшити податкові зобов'язання з податку на прибуток за результатами податкового періоду, в якому спливає граничний термін використання такої суми, а також сплатити пеню, нараховану відповідно до цього Кодексу.
15.7. Платники, які підпадають під дію цього пункту ведуть окремий бухгалтерський облік за видами діяльності на які поширюється державна підтримка, передбачена цим пунктом, та іншими видами діяльності і окремо визначають об’єкти оподаткування податком на прибуток підприємств відповідно до розділу ІІІ цього кодексу і подають податкову звітність з цього податку в установленому цим Кодексом порядку як по пільговій діяльності так і по іншій діяльності.
пункт 16 викласти в такій редакції:
«16. На період до 1 січня 2016 року застосовується ставка 0 відсотків для платників податку на прибуток, у яких чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за даними фінансової звітності, за останній річний звітний період не перевищує трьох мільйонів гривень та нарахованої за кожний місяць звітного періоду заробітної плати (доходу) працівників, які перебувають з платником податку у трудових відносинах, є не меншим, ніж дві мінімальні заробітні плати, розмір якої встановлено законом, та які відповідають одному із таких критеріїв:
а) утворені в установленому законом порядку після 1 квітня 2011 року; 
б) діючі, у яких протягом трьох послідовних попередніх років (або протягом усіх попередніх періодів, якщо з моменту їх утворення пройшло менше трьох років), щорічний обсяг доходів задекларовано в сумі, що не перевищує трьох мільйонів гривень, та у яких середньооблікова кількість працівників протягом цього періоду не перевищувала 20 осіб; 
в) які були зареєстровані платниками єдиного податку в установленому законодавством порядку в період до набрання чинності цим Кодексом та у яких за останній календарний рік обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) становив до одного мільйона гривень та середньооблікова кількість працівників становила до 50 осіб. 
При цьому, якщо платники податку, які застосовують норми цього пункту, у будь-якому звітному періоді досягли показників щодо отриманого доходу, середньооблікової чисельності або середньої заробітної плати працівників, з яких хоча б один не відповідає критеріям, зазначеним у цьому пункті, то такі платники податку зобов'язані оподаткувати прибуток, отриманий у такому звітному періоді, за ставкою, встановленою пунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу. 
Дія цього пункту не поширюється на суб'єктів господарювання, які: 
1) утворені в період після набрання чинності цим Кодексом шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення), приватизації та корпоратизації; 
2) здійснюють: 
2.1) діяльність у сфері розваг, визначену в підпункті 14.1.46 пункту 14.1 статті 14 розділу I; 
2.2) виробництво, оптовий продаж, експорт імпорт підакцизних товарів; 
2.3) виробництво, оптовий та роздрібний продаж пально-мастильних матеріалів; 
2.4) видобуток, серійне виробництво та виготовлення дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, у тому числі органогенного утворення, що підлягають ліцензуванню відповідно до Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності"; 
2.5) фінансову діяльність (гр. 65 - гр. 67 Секції J КВЕДДК 009:2005); 
2.6) діяльність з обміну валют; 
2.7) видобуток та реалізацію корисних копалин загальнодержавного значення; 
2.8) операції з нерухомим майном, оренду (у тому числі надання в оренду торгових місць на ринках та/або у торгівельних об'єктах) (гр. 70, 71 КВЕДДК 009:2005); 
2.9) діяльність з надання послуг пошти та зв'язку (гр. 64 КВЕДДК 009:2005); 
2.10) діяльність з організації торгів (аукціонів) виробами мистецтва, предметами колекціонування або антикваріату; 
2.11) діяльність з надання послуг у сфері телебачення і радіомовлення відповідно до Закону України "Про телебачення і радіомовлення"; 
2.12) охоронну діяльність; 
2.13) зовнішньоекономічну діяльність (крім діяльності у сфері інформатизації); 
2.14) виробництво продукції на давальницькій сировині; 
2.15) оптову торгівлю і посередництво в оптовій торгівлі; 
2.16) діяльність у сфері виробництва та розподілення електроенергії, газу та води; 
2.17) діяльність у сферах права, бухгалтерського обліку, інжинірингу; надання послуг підприємцям (гр. 74 КВЕДДК 009:2005). 
Платники податку, зазначені у підпунктах "а", "б", "в" цього пункту, які здійснюють нарахування та виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховують та вносять до бюджету авансовий внесок із податку в порядку, встановленому пунктом 57.11 статті 57 цього Кодексу та сплачують податок на прибуток за ставкою, встановленою пунктом 136.1 статті 136 цього Кодексу за звітний податковий період, у якому здійснювалось нарахування та виплата дивідендів.» 
пункти 17 – 22, 24, 27 та 29 виключити;
доповнити новим пунктом такого змісту:
«33. Станом на 1 січня 2015 року банком здійснюється перерахунок резерву. 
Резерв, сформований банком у зв’язку із зменшенням корисності активів згідно з вимогами міжнародних стандартів фінансової звітності станом на кінець попереднього звітного періоду, у сумі, що не перевищує  ліміту, розрахованого згідно з пунктом 159.2 статті 159 розділу ІІІ цього Кодексу, вважається резервом, визнаним для оподаткування станом на 01 січня поточного року. 
Різниця між резервом, розрахованим відповідно до розділу ІІІ цього Кодексу станом на кінець попереднього податкового (звітного) періоду, та резервом, визнаним для оподаткування станом на 01 січня поточного року згідно з цим пунктом, не змінює об’єкт оподаткування поточного або попередніх податкових (звітних) періодів, у тому числі не збільшує та не зменшує фінансовий результат до оподаткування.
У розрахунок різниць, визначених пунктом 139.3 статті 139 розділу ІІІ цього Кодексу не враховуються суми фактичної оплати банком наданих фінансових гарантій за рахунок резерву, включеного до витрат згідно з цим Кодексом до 1 січня 2015 року».
у підрозділі 5:
пункт 8 виключити;
доповнити пунктом 9 такого змісту:
«9. Тимчасово, до 31 грудня 2015 року, на тютюнові вироби (за кодом товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД 2402 20 90 10 «Сигарети без фільтра, цигарки» застосовуються такі ставки акцизного податку та мінімальне акцизне податкове зобов'язання із сплати акцизного податку на тютюнові вироби:

Код товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД	Опис товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД	Ставка податку	
		специфічна	адвалорна	
		одиниця виміру	ставка	одиниця виміру	ставка	
2402 20 90 10
	Сигарети без фільтра, цигарки	гривень за 1000 штук
	164,53	відсотків
	12	

Код товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД	Опис товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД	Мінімальне акцизне податкове зобов'язання	
		одиниця виміру	сума	
2402 20 90 10	Сигарети без фільтра, цигарки	гривень за 1000 штук	218,73»	
підрозділ 6 виключити;
підрозділ 7 доповнити пунктом 3 такого змісту:
«3. Суб’єкти господарювання, які порушили порядок отримання та використання торгового патенту за період до 1 січня 2015 року, несуть відповідальність в порядку та на умовах, що діяли до 1 січня 2015 року.»;
підрозділ 8 доповнити пунктом 4 такого змісту:
«4. Платники єдиного податку третьої – шостої груп, які перебували на обліку в контролюючих органах до 1 січня 2015 року, з 1 січня 2015 року вважаються платниками єдиного податку третьої групи відповідно до норм глави 1 розділу ХІV цього Кодексу.»;
доповнити підрозділами 92 та 93 такого змісту:
«Підрозділ 92.  Особливості одноразового декларування коштів, майна та валютних цінностей 
1. Для цілей цього підрозділу застосовуються терміни:
одноразове декларування – особливий порядок декларування фізичними особами коштів, майна та валютних цінностей;
об’єкти одноразового декларування – кошти у національній та іноземній валюті як у готівковій так і безготівковій формі; банківські метали та інші валютні цінності; цінні папери; рухоме та нерухоме майно; частки (паї) у майні юридичних осіб, в т.ч. частки (паї) у майні юридичних осіб або фінансові інструменти, належні чи передані в управління іншій особі, стосовно яких особа є вигодоодержувачем, інші майнові (речові) та немайнові права, які можуть бути об’єктом комерційних операцій; доходи та майно, з яких не були сплачені податки і збори до бюджетів та/або які не були задекларовані в порушення законодавства з питань оподаткування, валютного регулювання, а також сума неповернутих (виданих, отриманих) позик (кредитів) або інших боргових зобов’язань особи за укладеним нею цивільно-правовим договором тощо;
суб’єкти одноразового декларування – фізичні особи - резиденти, які відповідно до цього Кодексу є платниками податків та зборів.
2. Для одноразового декларування коштів, майна та валютних цінностей за цим підрозділом суб’єкти декларування мають право подати до контролюючого органу за місцем своєї податкової адреси разову декларацію про кошти, майно та валютні цінності (далі – разова декларація) із зазначенням об’єктів декларування. 
Суб`єкт декларування звільняється від необхідності зазначення в декларації інформації про джерела походження об`єктів декларування, але на вимогу контролюючих органів має документально підтвердити наявність коштів у національній та іноземній валюті, цінних паперів, часток (паїв) у майні юридичних осіб, інших майнових (речових) прав, рухомого та нерухомого майна зазначених у разовій декларації.
Оригінали зазначених у абзаці другому цього пункту документів не надсилаються контролюючому органу, але підлягають зберіганню платником податку протягом строку давності, встановленого цим Кодексом.
Разова декларація подається суб’єктом декларування в порядку встановленому розділом ІІ цього Кодексу. 
У разі коли суб’єкт декларування протягом періоду декларування визнав за необхідне подати додаткову інформацію про об’єкти декларування та здійснити відповідне їх декларування, він подає нову разову декларацію з внесенням до неї відомостей з урахуванням раніше поданої інформації. 
Форма разової декларації, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
У разовій декларації зазначаються загальні відомості про суб’єкта декларування, достатні для його ідентифікації  (прізвище, ім’я по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, реєстраційні дані паспорта або іншого документа, що посвідчує особу): перелік об’єктів декларування із зазначенням їх індивідуальних ознак (за наявності), місцезнаходження, найменування та реквізитів документів, що засвідчують право власності на об’єкт декларування (за наявності).
Відомості відображені у разовій декларації використовуються контролюючими органами при визначенні зобов’язань з податку на доходи фізичних осіб із застосуванням методу контролю за витратами та доходами платників податків-фізичних осіб.
У разі неподання разової декларації для визначення зобов’язань по податку на доходи фізичних осіб із застосуванням методу контролю за витратами та доходами в майбутніх періодах задекларованими вважаються вартість активів платника податків - фізичної особи у розмірі 200 тисяч гривень та вартість інших активів, які зареєстровані у встановленому законодавством порядку станом на 1 січня 2015 року. 
При цьому наявні та не задекларовані об’єкти декларування не враховуються в подальшому при застосуванні методу контролю за витратами та доходами.
3. Декларування готівкових коштів.
У разі коли декларуються кошти у вигляді готівки, у сумі понад 200 тисяч гривень, такі кошти з метою їх декларування повинні бути внесені на рахунки банківських установ в Україні до дня подання разової декларації, крім коштів, які перебувають на рахунках банківських установ за межами України, та повинні зберігатися на цих рахунках до кінця терміну проведення разового декларування. 
На зазначені кошти не поширюються обмеження щодо граничних розмірів зняття коштів з банківських рахунків. 
4. Державні гарантії суб’єктам одноразового декларування.
Суб’єкту одноразового декларування, який подав згідно з цим підрозділом відповідну разову декларацію, держава гарантує, що проти нього не порушуватиметься кримінальна справа, не розпочинатиметься провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав порушення податкового чи іншого законодавства у зв’язку з одержанням задекларованих об’єктів декларування.
Суб’єктам, які подали разову декларацію, держава також гарантує:
звільнення від обов’язку щодо надання інформації про джерела одержання задекларованих об’єктів декларування;
збереження відповідними державними органами та їх посадовими особами таємниці щодо суб’єктів декларування та іншої інформації, що міститься в разовій декларації;
не порушення питання про притягнення до юридичної відповідальності щодо об’єктів декларування, одержаних до подання разової декларації, за винятком виявлення правопорушень, у разі вчинення яких відповідно до цього підрозділу не є об’єктами разового декларування.
Вчинені до вступу в силу цього підрозділу правочини щодо майна, яке є об’єктом разового декларування (включаючи його приватизацію), не можуть бути визнані недійсними за винятком випадків, коли таке майно не є об’єктом декларування.
Зазначення у разовій декларації відомостей про об’єкти декларування без відповідних правовстановлюючих документів не засвідчує право власності суб’єкта декларування на такі об’єкти.
Задекларовані у встановленому цим підрозділом порядку активи є такими, що отримані законним шляхом з дня, наступного за днем подання разової декларації. 
Суб’єкт разового декларування відповідно до Конституції та законів України може без будь-яких обмежень користуватись своїм непорушним правом володіти, користуватись і розпоряджатись задекларованими об’єктами власності. 
Розголошення інформації про осіб, які подали разову декларацію, та іншої інформації, що міститься у разовій декларації, а також використання такої інформації на свою користь чи на користь третіх осіб, тягне за собою відповідальність згідно із законами України.
У випадку, якщо об’єкт декларування знаходиться у співвласності більше ніж двох осіб, проте разова декларація була подана не усіма з них, то передбачені цим підрозділом державні гарантії поширюються лише на тих суб’єктів декларування, які подали разову декларацію.
5. Термін здійснення разового декларування розпочинається з 1 січня 2015 року і закінчується 31 жовтня 2015 року. 
Протягом терміну здійснення разового декларування суб’єкт декларування або уповноважена ним в установленому порядку особа, або його законний представник здійснюють декларування об'єктів декларування відповідно до цього підрозділу.
Підрозділ 93.  Особливості звільнення фізичних осіб - резидентів від відповідальності за деякі порушення валютного законодавства 
1. Звільнення від відповідальності
Фізичні особи - резиденти звільняються від відповідальності за деякі порушення валютного законодавства, вчинені до 1 січня 2015 року.
Виключний перелік порушень валютного законодавства, від відповідальності за які звільняються фізичні особи - резиденти, та умови такого звільнення від відповідальності встановлюються цим підрозділом.
2. Порушення валютного законодавства, що підпадають під звільнення від відповідальності
Відповідно до цього підрозділу фізичні особи - резиденти звільняються від відповідальності, передбаченої статтею 16 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та статтями 162, 1621, 1622, 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за здійснення без одержання індивідуальної ліцензії Національного банку України операцій, передбачених підпунктами «а», «д», «е» пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».
3. Умови звільнення від відповідальності
Звільнення від відповідальності за деякі порушення валютного законодавства, передбачене цим підрозділом, надається фізичним особам - резидентам за умови, що вони протягом шести місяців з дня набрання чинності цим підрозділом добровільно задекларують відповідні операції з валютними цінностями, вчинені з порушенням валютного законодавства, та відповідні валютні цінності.
Добровільне декларування операцій з валютними цінностями, вчинених з порушенням валютного законодавства, та відповідних валютних цінностей здійснюється за формою, встановленою Національним банком України.
4. Незастосування вимог валютного законодавства
За умови здійснення декларування операцій з валютними цінностями, вчинених з порушенням валютного законодавства, та відповідних валютних цінностей в порядку і в строки, передбачені статтею 3 цього підрозділу, вимоги щодо одержання індивідуальної ліцензії Національного банку України, передбачені підпунктами «а», «д», «е» пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», до задекларованих операцій та валютних цінностей не застосовуються.
До звільнених відповідно до частини першої цієї статті від вимог валютного законодавства операцій та валютних цінностей застосовується вимога щодо їх періодичного декларування за формою та у порядку, встановленими Національним банком України.»;
у підрозділі 10:
пункти 4, 15, 16 та 17 виключити;
у пункті 161 цифри «2015» замінити цифрами «2016»;
доповнити пунктом 26 такого змісту:
«Установити, що за результатами провадження господарської діяльності за останній звітний (податковий) період 2014 року платники збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктоводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України, збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору, збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства, збору за першу реєстрацію транспортного засобу, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, крім електроенергії, виробленої кваліфікованими когенераційними установками, збору за спеціальне використання лісових ресурсів, збору за користування радіочастотним ресурсом України, збору за спеціальне використання води, плати за користування надрами, плати за землю, єдиного податку, фіксованого сільськогосподарського податку, екологічного податку за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин пересувними джерелами забруднення, акцизного податку з операцій з відчуження цінних паперів та операцій з деривативами, подають податкові декларації (розрахунки) з таких податків та зборів у порядку, встановленому Податковим кодексом України».

ІІ. Прикінцеві положення:

1. Цей Закон набирає чинності з 1 січня 2015 року, крім:
абзацу четвертого пункту 41 розділу I цього Закону щодо подання в  електронній формі декларації про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари, який набирає чинності через три місяці після дня опублікування;
підпункту 9 пункту 2 розділу ІІ цього Закону, який набирає чинності з дня його опублікування.

2. Внести зміни до таких законодавчих актів України:
1)	У статті 28 Кодексу України про надра (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., №36, ст. 340):
у пункті 1 та 2 частини другої слово «плати» замінити словами «рентної плати»;
частину третю виключити;
частину п'яту викласти у такій редакції:
«Рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин та рентна плата за користування надрами в цілях, не пов’язаних з видобуванням корисних копалин, встановлюються Податковим кодексом України.»;
у частині шостій слова «плата за користування надрами» замінити словами «рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин».

2)	У частині першій статті 30 Водного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., №24, ст. 189) слово «збір» замінити словами «рентну плату».
3)	У назві та частині другій статті 77 Лісового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 21, ст. 170) слово «збір» замінити словами «екологічний податок».

4)	Статтю 1641 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Відомості Верховної Ради УРСР, 1984 р., № 51, ст. 1122, із наступними змінами) доповнити частиною такого змісту: 
«Звільняється від адміністративної відповідальності особа, яка вчинила передбачені цією статтею дії в частині доходів, задекларованих згідно з підрозділом 92 Перехідних положень Податкового кодексу України».

5)	У Кримінальному кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., № 25–26, ст. 131; 2003 р. № 28, ст. 368):
а) в статтях 25 та 1531 слова «акцизного збору» замінити словами «акцизного податку»;
б) статтю 212 доповнити частиною такого змісту:
«5. Звільняється від кримінальної відповідальності особа, яка вчинила передбачені цією статтею дії в частині доходів, задекларованих згідно з підрозділом 92 Перехідних положень Податкового кодексу України».

6)	Доповнити частину першу статті 284 Кримінально-процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2013, № 9-10, №11-12, № 13, ст.88) пунктом 9 такого змісту:
«9) стосовно особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, в частині доходів, задекларованих згідно з підрозділом 92 Перехідних положень Податкового кодексу України.».

7)	Частину третю статті 1087 Цивільного кодексу України (Офіційний вісник України, 2003, №  11 (28.03.2003), ст.  461) викласти в такій редакції:
«3. Установити граничні суми розрахунків готівкою:
підприємств (підприємців) між собою протягом одного дня в розмірі п’ятнадцяти розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік;
між фізичними особами та підприємствами (підприємцями) протягом одного дня у розмірі п’ятнадцяти розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік;
фізичних осіб між собою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі п’ятнадцяти розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік.».

8)	Доповнити частину першу статті 1833 Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2005 р., №№ 35-37, ст. 446) пунктом 5) такого змісту:
«5) надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.».

9)	У підпункті 13 пункту 1 розділу І Закону України від 31 липня 2014 року № 1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» (Голос України, 2014, 08, 02.08.2014 № 146):
у абзаці одинадцятому цифри та знаки «,200.18» виключити;
доповнити абзацами дванадцятим – чотирнадцятим наступного змісту:
«Пункт 200.18 викласти у такій редакції:
«200.18. Повний перелік платників податку, які отримали бюджетне відшкодування, щомісячно публікується на сайті органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, з обов'язковим зазначенням сум відшкодувань.
Інша податкова інформація, пов'язана з відшкодуванням податку на додану вартість, не є інформацією з обмеженим доступом та підлягає оприлюдненню в обсягах та порядку, установлених центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної фінансової, бюджетної, податкової і митної політики.»;
абзаци дванадцятий – двадцять п’ятий вважати п’ятнадцятим – двадцять дев’ятим відповідно.

10)	 У пункті "л" статті 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., №41, ст. 546) слова «збору» і «плати» замінити словами «рентної плати».

11)	 Абзац десятий частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №31, ст. 338) виключити.

12)	 У абзаці третьому статті 4 Закону України «Про джерела фінансування дорожнього господарства України» (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., № 47, стаття 648) слова «збору за першу реєстрацію транспортного засобу, збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності в частині торгівельної діяльності нафтопродуктами, скрапленим та стиснутим газом на стаціонарних, малогабаритних і пересувних автозаправних станціях, заправних пунктах,» виключити.

13)	У абзаці одинадцятому частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 46, ст. 345) після слів “імпортерами таких тютюнових виробів” доповнити словами “з додаванням акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів”.

14)	 У пункті 12 частини другої статті 8 Закону України «Про угоди про розподіл продукції» (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., №44, ст. 391) слова «платежів за користування надрами» замінити словами «рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин».

15)	 У статті 8 Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України» (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., №50, ст. 260) слова «які сплатили збір за першу реєстрацію транспортного засобу згідно з Податковим кодексом України,» замінити словами «транспортні засоби яких зареєстровано у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху,».

16)	 У назві та частині другій статті 57 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №48, ст. 526) слово «збір» замінити словами «рентна плата».

17)	 У Законі України «Про банки і банківську діяльність» (Відомості Верховної Ради України, 2001, №5-6 (09.02.2001), ст.30): 
у частині першій статті 60 після слів «є банківською таємницею» доповнити словами «крім інформації, що надається відповідно до норм Податкового кодексу України».
  у статті 62 підпункт “б” пункту 4 частини першої викласти у такій редакції:
“б) при поданні банками у встановленому порядку податкового розрахунку сум доходу у вигляді процентів, нарахованого (сплаченого) на користь фізичної особи.”
18)	 Доповнити статтю 8 Закону України «Про нотаріат» (Відомості Верховної Ради України, 2003, N  30 (25.07.2003), ст.  247; N  13 (27.03.2009), ст.  161)  новим абзацом такого змісту:
«Нотаріальна таємниця не поширюється на обов’язок надання нотаріусами відомостей відповідно до норм Податкового кодексу України.».

19)	У підпункті 6 статті 4 Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» (Відомості Верховної Ради України, 1997 р., № 37, ст. 237; 1998 р., № 11 - 12, ст. 49, № 49, ст. 303; 1999 р., № 38, ст. 349, № 52, ст. 465; 2000 р., № 13, ст. 104; 2001 р., № 2 - 3, ст. 10; 2002 р., № 12 - 13, ст. 92; 2003 р., № 7, ст. 65, № 10 - 11, ст. 86; 2004 р., № 17 - 18, ст. 250, № 49, ст. 528; 2005 р., № 6, ст. 137, № 7 - 8, ст. 162, №№ 17 - 19, ст. 267; 2006 р., №№ 9 - 11, ст. 96; 2008 р., № 5-6, ст. 78, № 7-8, ст. 78, № 9, уточнення, № 27-28 ст. 253; 2011 р., № 31, ст. 301) цифру «0,5» замінити цифрою «2»;

20)	У Законі України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (Відомості Верховної Ради України, 2007 р., № 29, ст. 389 із наступними змінами):
у  частині другій статті 2:
після слів «що виникають під час здійснення заходів» доповнити словами «контролю органами державної фіскальної служби»;
слова «митного контролю на кордоні» вилучити.

21)	 У Декреті Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 17, ст. 184; 2006 р., № 27, ст. 232):
абзац перший пункту 4 статті викласти в такій редакції: 
«4) Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії, якщо інше не передбачено цим Декретом, потребують такі операції:»;
доповнити статтею 102 такого змісту: 
«Стаття 102. Особливості здійснення окремих валютних операцій фізичними особами - резидентами
1. На операції, здійснювані фізичними особами - резидентами, не поширюються вимоги щодо одержання індивідуальної ліцензії Національного банку України, передбачені підпунктами «а», «д», «е» пункту 4 статті 5 цього Декрету, за таких умов:
а) сума валютних цінностей, що вивозиться, переказується чи пересилається за межі України для цілей здійснення операцій, передбачених пунктом 1 цієї статті, не перевищує протягом календарного року максимальної суми у розмірі 80000 євро або еквіваленту цієї суми в іншій валюті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком України на день здійснення відповідних операцій. Максимальна сума валютних цінностей згідно з цим підпунктом збільшується на суму доходів від здійснення операцій, передбачених пунктом 1 цієї статті, одержаних фізичними особами - резидентами протягом відповідного календарного року в іноземній валюті на рахунки в уповноважених банках;
б) фізична особа - резидент надає підтвердження сплати суми податку на доходи фізичних осіб, сплаченого починаючи з 1 листопада 2014 року з суми доходу, не меншої від суми валютних цінностей, з якими здійснюються операції, передбачені пунктом 1 цієї статті.
2. Порядок здійснення операцій, передбачених пунктом 1 цієї статті, без одержання індивідуальної ліцензії Національного банку України визначається Національним банком України.
3. До звільнених відповідно до пункту 1 цієї статті від вимоги щодо одержання індивідуальної ліцензії Національного банку України операцій та відповідних валютних цінностей застосовується вимога щодо їх періодичного декларування за формою та у порядку, встановленими Національним банком України.
4. Порядок підтвердження суми сплачених податків для цілей підпункту «б» пункту 1 цієї статті визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням із Національним банком України.»;
доповнити статтю 16 пунктом 3) такого змісту:
«3) Відповідальність за порушення валютного законодавства не застосовується до доходів, задекларованих згідно з підрозділом 92 Перехідних положень Податкового кодексу України.».
3. Установити, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.
4. Рекомендувати органам місцевого самоврядування:
у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення у 2015 році податку на нерухоме майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об’єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на нерухоме майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об’єктів нежитлової нерухомості та акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу пива, алкогольних напоїв, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України;
у зв’язку із скасуванням збору за місця для паркування транспортних засобів переглянути тарифи на послуги з утримання майданчиків для платного паркування транспортних засобів.
5. Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом:
прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону;
привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;
забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом;
під час підготовки проекту закону про перелік адміністративних послуг та розмір плати (адміністративний збір) за їх надання відповідно до Закону України «Про адміністративні послуги» передбачити справляння адміністративного збору за провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для платного паркування та спеціально відведених автостоянках, та зарахування надходжень від зазначеного збору до відповідного місцевого бюджету.
6. Національному банку України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом прийняти нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону, та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Голова 
Верховної Ради України